ПОСТАНОВА 
іменем України

03 квітня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 401/2158/19
провадження № 22-ц/4809/739/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 січня 2020 року у складі судді Іващенко В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину з інвалідністю.
В обґрунтування позову вказала, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що їх спільна з відповідачем дитина, син ОСОБА_4 , має статус дитини з інвалідністю, що потребує додаткових грошових коштів на його лікування. У зв`язку з низькими доходами та утриманням двох малолітніх дітей ОСОБА_1 змушена була взяти кредити для погашення витрат 22 лютого 2019 року у сумі 5000 грн та 19 квітня 2019 року у сумі 7350 грн. 
Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог (а.с.59-62), просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 9128,54 грн та на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 387,17 грн.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати  та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі. 
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8,9).
Як убачається з довідки про доходи від 21 березня 2019 року №53 ОСОБА_1 працює в Світловодському політехнічному коледжі на посаді «робітник зайн.к.о.будівель» та за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року отримала заробітну плату без урахування аліментів у розмірі 22395,05 грн (а.с.6).
Відповідно до довідки про доходи від 20 червня 2019 року №104 ОСОБА_1 за період з січня 2019 року по 18 червня 2019 року отримала заробітну плату без урахування аліментів у розмірі 24243,31 грн (а.с.6, 7).
Згідно з повідомленням Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 призначена державна соціальна допомога з 25 квітня 2019 року по 23 квітня 2024 року відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (а.с.10).
Відповідно до довідки про доходи від 12 липня 2019 року №00000000111 ОСОБА_2 працює в Обласному комунальному виробничому підприємстві «Дніпро-Кіровоград». де за період з 01 липня 2018 року по 30 червня 2019 року отримав заробітну плату у розмірі 62071,61 грн, з яких 5476,31 грн відраховано на сплату аліментів (а.с.42).
Як убачається з вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоа» про сплату заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2019 року №3187492 ОСОБА_1 має заборгованість за зазначеним кредитним договором у розмірі 12130 грн (а.с.18).
Відповідно до попередження ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНАС» від 13 травня 2019 року №22834763 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором від 19 квітня 2019 року №0158-8485 у розмірі 7350 грн (а.с.19).
Судом першої інстанції встановлено, що 09 квітня 2019 року ОСОБА_2 підписав заяву-пропозицію №СІК-090419/011-53, за умовами якої отримав кредит у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» на загальні споживчі цілі в розмірі 36000 гривень, в свою чергу ОСОБА_1 зобов`язалася приймати участь в погашенні даного кредиту, що підтверджується її розпискою від 14 березня 2019 року (43-47).
Відповідно до медичного висновку від 24 квітня 2019 року №11/3/424 та виписок з медичної картки хворого ОСОБА_5 має вади зору, у зв`язку з чим йому у 2014 році було проведено оперативне лікування, у 2019 році він проходив медичне обстеження та лікування, що підтверджується відповідними медичними висновками (а.с.11-12, 14, 15).
Як убачається з виконавчого листа, виданого 17 вересня 2013 року, рішенням Світловодського міськрайонного суду від 12 вересня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу (а.с.13).
З квитанцій, наданих позивачкою в обґрунтування поданої позовної заяви, убачається, що у 2019 році придбавалися повсякденні господарські товари, продукти харчування, цигарки, алкогольні напої та медичні препарати загального призначення, а саме: знеболюючі засоби, сиропи, льодяники, спреї (а.с.21-25, 61-62)
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим та підтверджуватися відповідними документами.
При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 та їх діти частково поєднані спільним побутом, батьки спільно приймають участь у вихованні дітей та їх матеріальному забезпеченні, що підтверджується працевлаштованістю батьків. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачкою не доведено отримання кредитів для погашення витрат на проведення операцій сину ОСОБА_5 , оскільки оперативні втручання дитині були проведені у 2014 році, а кредити були взяти лише через п`ять років, зокрема не тільки позивачкою ОСОБА_8 , а і відповідачем ОСОБА_2 в інтересах сім`ї.
Дослідивши наявні в матеріалах справи чеки на придбання ліків, надані ОСОБА_8 , на підтвердження понесення додаткових витрат на дитину, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі чеки не є належними та допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо необхідності придбання медичних препаратів, зазначених у чеках, для лікування дітей. Товарні чеки на придбання взуття не містять відомостей про те, що таке взуття є спеціальним та ортопедичним, тому такі витрати відносяться до повсякденних побутових витрат на дитину. Крім того, чеки на систематичне придбання алкогольних та тютюнових виробів, як правильно зазначив суд першої інстанції, взагалі не може розглядатися як основні чи додаткові витрати на дітей. Інші товарні чеки підтверджують лише повсякденні витрати сім`ї.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо оцінки зазначених доказів.
Враховуючи викладене суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, належним чином дослідив і надав правову оцінку усім наданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що понесені позивачкою витрати не можуть бути розцінені, як додаткові витрати на дитину, оскільки вони не викликані особливими обставинами, мають бути обґрунтованим та підтверджуватися відповідними документами. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивачки, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 січня 2020 рокубез змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний