ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 квітня 2020 року           справа №360/5220/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Сухова М.Є., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Петрощук К.В., представника відповідача Карташової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 р. у справі № 360/5220/19 (головуючий І інстанції Н.М. Басова) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець   ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (надалі - відповідач, ГУДПС) в якому просила: визнати наказ Головного управління ДПС у Луганській області від 02.12.2019 №431 про продовження документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 протиправним та скасувати його повністю (а.с.3-7).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: визнав протиправним та скасував наказ Головного управління ДПС у Луганській області від 02 грудня 2019 року №431 про продовження строків проведення  документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області на користь  фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривня 00 коп. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Головним управлінням ДПС у Луганській області з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 ПК України було розпочато проведення планової перевірки на підставі наказу від 28.10.2019 № 270 "Про проведення документальної планової невиїзної перевірки". Позивача своєчасно, з дотриманням вимог підпункту 82.1 статті 82 ПК України, було повідомлено про продовження строків проведення документальної планової невиїзної перевірки, призначеної наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 28.10.2019 № 270, яку робочій групі неможливо було закінчити у встановлений термін - 10 робочих днів, починаючи з 14.11.2019 по 27.11.2019, з причин, що не залежали від виконання ними своїх службових обов`язків, а саме: у зв`язку з ненаданням платником податків первинних документів, що стосуються предмета перевірки. Також позивачу своєчасно було вручено копії наказів Головного управління ДПС у Луганській від 25.11.2019 № 401 та від 02.12.2019 № 431 "Про продовження строків проведення документальної планової невиїзної перевірки", на п`ять робочих днів, починаючи з 28.11.2018 по 04.12.2019, та з 05.12.2019 по 11.12.2019, відповідно. Оскільки платником податків відбувся допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, за результатами якої складено акт № 307/12-32-33-04/ НОМЕР_1 , то на даний час наказ від 02.12.2019 № 431 "Про продовження строків проведення документальної планової перевірки", вже реалізований, а отже, вичерпав свою дію, оскільки є актом одноразового застосування та індивідуальної дії та вичерпує свою дію фактом його виконання, а задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків. Позивачем під час перевірки було надано лише частину документів. Крім того, апелянт посилається на застосування судом позиції Верховного Суду які стосуються інших правовідносин та не застосовано висновки Верховного Суду викладені в постановах від 17.04.2019 у справі № 825/1439/17, від 20.06.2018 у справі № 818/48/16, від 12.04.2019 у справі № 805/3873/17-а, від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16, від 17.04.2018 у справі № 826/12612/17, від 30.11.2018 у справі 804/1297/16 та інших.
Позивач та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували.
Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , є фізичною особою-підприємцем, яка  зареєстрована 10.09.2001 Сєвєродонецькою міською радою та основним видом діяльності є: 43.12 підготовчі роботи на будівельному майданчику, 43.99 інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н.в.і.у., 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 49.41 вантажний автомобільний транспорт, 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів; в стані припинення не перебуває (а.с.147-148).
Позивача включено до III розділу плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків Головного управління ДПС у Луганській області на листопад 2019 року, як платника податків-фізична особа за І групою. Задекларована сума одержаного доходу за 2017 рік склала 10,4 млн грн, з 2018 рік - 14,12 млн грн (а.с.149). 
28.10.2019 відповідачем видано наказ №270, відповідно до якого на виконання вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, на підставі п.77.1 ст.77, ст.79, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), п.2 ст.13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та згідно плану - графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб - підприємців на листопад 2019 року наказано провести документальну планову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 та перевірку розпочати з 14.11.2019 тривалістю 10 робочих днів (а.с.10-11).
28.10.2019 за №100 відповідачем винесено повідомлення про проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 14 листопада 2019 року (а.с.46).
Відповідач листом від 28.10.2019 №ФОП-777/12-32-3304-11 повідомив позивача, що буде розпочато документальну планову невиїзну перевірку з 14.11.2019 тривалість 10 робочих днів та просив надати документи, що належать до предмета перевірки (а.с.48-50). Лист направлено на адресу позивача 29.10.2019 та отримано останнім 30.10.2019 (а.с.47).
14.11.2019 позивачем надані документи для перевірки, а саме: книга доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (2 шт.); відомості нарахування та виплати заробітної плати за 2017 та 2018 роки (2 папки); податкові накладні видані за періоди 01-08.2017, 09-12.2017, 01-07.2018, 08-12.2018 (4 папки ); подорожні листи за періоди 01-03.2017, 04-08.2017, 09-12.2017, 01-06.2018, 07-09.2018,10-12.2018 (6 папок); страховки, АсМАП, ПЛАТОН та інші за періоди 01-06.2017, 07-12.2017, 01-05.2018, 06-09.2018, 10-12.2018 (5 папок); звіти за 2017 та 2018 роки (2 папки); акти списання ТМЦ за 2017 та 2018 роки (2 папки); акти списання ГСМ за 2017 та 2018 роки (2 папки); податкові накладні отримані за періоди 01-09.2017, 10-12.2017, 01-10.2018, 11-12.2018 (4 папки); виписки банку за періоди 01-08.2017, 09-12.2017, 01-07.2018, 08-12.2018 (4 папки); авансові звіти за періоди 01-03.2017, 04-06.2017, 07-09.2017, 10-11.2017, 12.2017, 01-03.2018,04-06.2018, 07-08.2018, 09-10.2018, 11-12.2018 (10 папок); поставники за періоди 01-05.2017, 06-09.2017, 10-12.2017, 01-06.2018, 07-10.2018, 11-12.2018, за 2017 автокард, ординол, 2018 интеркард (6 папок); акти виконаних робіт за періоди 01-05.2017, 06-09.2017, 10-12.2017, 01-05.2018, 06-08.2018, 09-12.2018 (6 папок), - що підтверджується актом надання документів для перевірки ФОП ОСОБА_2 , підписаний як позивачем так і співробітниками ГУ ДПС України у Луганській області (а.с.57).
Також, позивач листом від 22.11.2019 №22/11-1 з посиланням на запит ГУ ДПС у Луганській області №ФОП-777/12-32-3304-11 надала  додатково документи, а саме: трудові договори між працівниками та ФОП ОСОБА_1 на 22 арк., акти звірки розрахунків за 2017 та 2018 роки з ТОВ "ТРАНЗИТ-СЕРВІС АСЦ" на 24 арк. та заборгованість перед постачальниками за отримані ТМЦ за послуги та суми передплати станом на 01.01.2017 та на 31.12.2018 на 1 арк. (а.с.58).
Наказом відповідача від 25.11.2019 №401 продовжено термін проведення перевірки позивача на п`ять робочих днів з 28.11.2019  на підставі п.82.2 ст.82 ПК України, який отримано позивачем особисто 26.11.2019, про що свідчить його підпис  (а.с.12,51).
25.11.2019 відповідач  листом за №ФОП-1181/12-32-99-04 повідомив позивача, що відповідно до наказу №270 буде проведено перевірку підприємницької діяльності за період 2017-2018 року та просив надати письмові пояснення щодо віднесення зазначених у переліку транспортних засобів, які використовувались у підприємницькій діяльності та надати відповідні документи (а.с.52-57).
02.12.2019 відповідачем складено Акт №218/12-32-33-04/ НОМЕР_1 про ненадання документів до перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.59-61).
Наказом відповідача від 02.12.2019 №431 знову продовжено термін проведення перевірки позивача на п`ять робочих днів з 05.12.2019 на підставі п.82.2 ст.82 ПК України (а.с.13,62). Наказ направлено на адресу позивача 03.12.2019 та отримано останнім 04.12.2019 (зворотній бік а.с.62).
03.12.2019 листом за №ФОП-1296/12-32-04-11 відповідач  повідомив позивача, що відповідно до наказу №270 буде проведено перевірку підприємницької діяльності за період 2017-2018 року та просив надати письмові пояснення та відповідні документи (а.с.71-72). Лист направлено на адресу позивача 04.12.2019 та отримано останнім 09.12.2019 (зворотній бік а.с.71).
03.12.2019 позивач листом за вих.№03/12-1 з посиланням на лист №ФОП-1181/12-32-3304 від 25.11.2019 щодо надання пояснень повідомила, що під час здійснення господарської діяльності в період часу 2017-2018 років, остання не використовувала легкові та вантажні автомобілі. Також повідомила про відсутність  на обліку подвійного призначення в перевіряємому періоді. Крім того, просила надати інформацію за який саме період  господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 потрібні розпорядчі документи (а.с.63-64). До листа долучено копію ліцензії про надання транспортних послуг, міжнародних транспортних послуг та інформаційну довідку про залишки товарів станом на 31.12.2016, 31.12.2017 та 31.12.2018 (а.с.65-69,70).
04.12.2019 відповідачем складено Акт №264/12-32-33-04/ НОМЕР_1 про ненадання документів перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.73-74).
18.12.2019 ГУ ДПС у Луганській області складено Акт №307/12-32-33-04/ НОМЕР_1 "Про результати документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, яким встановлено позивачу порушення передбачені Податковим кодексом України та Законом України  "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (а.с.75-119).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ відповідача від 02 грудня 2019 року №431 про продовження строків проведення  документальної планової невиїзної перевірки є протиправним та підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
За положенням п. 77.1 ст. 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Відповідно до п. 77.2 ст. 77 ПК України, до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
За п. 77.4 ст. 77 ПК України, рпро проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Пунктом 77.6 та 77.7   ст. 77 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Статтею 79 ПК України встановлено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до. п. 79.1, 79.2 ст. 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
За п. 79.3, 79.5 ст. 79 ПК України, присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.
За п.82.1 статті 82 ПК України, тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.
Отже, нормами Податкового кодексу України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних планових невиїзних, дотримання яких може бути належною підставою прийняття наказу про проведення перевірки.
При цьому, норми Податкового кодексу України визначають обмеження у строках тривалості перевірки та строках на який така перевірка може бути продовжена, та не передбачають право контролюючого органу продовжувати строки проведення перевірок понад встановлені статтею 82 ПК України строки. 
Отже, вказані строки не можуть бути продовжені на більший ніж передбачений нормами строк, у тому числі за рішенням контролюючого органу.
Позивач відноситься до суб`єктів малого підприємництва, тому тривалість проведення перевірки відносно нього не повинна перевищувати 10 робочих днів, а строк продовження перевірки -  не більш як на 5 робочих днів.
Як зазначалось, відповідач наказом №270 від 28.10.2019 призначив документальну планову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 14.11.2019 тривалістю 10 робочих днів (а.с.10-11). Наказом від 25.11.2019 №401 продовжено термін проведення перевірки позивача на п`ять робочих днів з 28.11.2019  на підставі п.82.2 ст.82 ПК України. Спірним наказом від 02.12.2019 №431 віповідачем продовжено термін проведення перевірки позивача на п`ять робочих днів з 05.12.2019 на підставі п.82.2 ст.82 ПК України. 
Зазначене свідчать, що максимальний  строк тривалості перевірки з урахуванням строку на який така перевірка може бути продовжено визначений п.82.1 статті 82 ПК України, на час прийняття спірного наказу відповідачем був вичерпаний, шляхом продовження строку проведення перевірки відповідно до наказу від 25.11.2019 №401.
Таким чином, відповідач не мав права на прийняття спірного наказу щодо продовження терміну проведення перевірки за межами строку встановленого п.82.1 статті 82 ПК України.
Також, відповідач у спірному наказі від 02.12.2019 №431 та наказі від 25.11.2019 №401 як підставу для продовження терміну проведення перевірки посилався на положення  пункту 82.2 статті 82 ПК України, який встановлює строки проведення  перевірок визначених у статті 78 ПК України, яка визначає порядок проведення документальних позапланових перевірок. Тобто, відповідач керувався положеннями Податкового кодексу України щодо проведення  документальних позапланових перевірок, а не документальної планової невиїзної перевірки.
Крім того, суд звертає увагу, що  у спірному наказі та наказі від 25.11.2019 №401 не зазначено підставу з посиланням норму ПК України, яка надала право контролюючому органу продовжити строк проведення перевірки.
Підстави  для продовження перевірки зазначені відповідачем у відзиві та апеляційній скарзі, а саме, на те, що платник податків надав документи менше ніж за три дні до дня її завершення, що передбачено  п. 44.7 статті 44 ПК України, не приймає до уваги та є такими, що невідповідають вимогам законодавства з наступних підстав.
Відповідно до пункту 44.7 статті 44 ПК України, у разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.
Отже, вказана норма надає право контролюючому органу у разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи або вони надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня її завершення, продовжити її строк у межах строку визначеного ст. 82 ПК України.
Як вбачається, з акту від 02.12.2019 №218/12-32-33-04/ НОМЕР_1 "Про ненадання документів до перевірки ФОП ОСОБА_1 ", посадові особи контролюючого органу констатують факт ненадання платником податків за 2 дні до завершення періоду проведення планової перевірки станом на 02.12.2019 запитуваних контролюючим органом документів.
Тобто, у даному випадку мало місце неподання платником податків контролюючому органу запитуваних документів до перевірки, а не їх подання менше ніж за три дні до дня її завершення, що не є тотожнім та має різний правовий наслідок. 
Таким чином, відповідач не мав правових підстав визначених п. 44.7 статті 44 ПК України для продовження строку проведення перевірки відносно позивача.
З урахуванням зазначеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ відповідача від 02 грудня 2019 року №431 про продовження строків проведення  документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є протиправним.
Стосовно посилання апелянта на те, що спірний наказ вже є реалізованим та таким, що вичерпав свою дію, оскільки є актом одноразового застосування та індивідуальної дії, у зв`язку з чим визнання протиправним вказаного наказу не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, адже права останнього  порушують лише наслідки проведення такої перевірки, суд зазначає наступне.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).
Недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків.
Відповідно до положень статті 81 ПК України, якщо платник податків вважає, що наказ незаконний, способом захисту його порушеного права є не допуск посадових осіб податкового органу на підприємство із подальшим оскарженням такого наказу. У разі, коли допуск відбувся, вже неможливе відновлення порушеного права платника податку шляхом скасування наказу судом. В цьому випадку наказ вже вичерпав свою дію. Після допуску  на перевірку  права платника податків можуть порушувати тільки незаконні наслідки проведення перевірки. 
При цьому, норми ПК України, не передбачають процедури допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення невиїзних перевірок, оскільки перевірки здійснюються без обов`язкової участі платника податків в приміщенні контролюючого органу.
Отже, проведення документальної невиїзної перевірки в приміщенні контролюючого органу позбавляє платника податків можливості недопуску контролерів до перевірки. 
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 по справі №820/19845/14 від 21.03.2018 по справі №812/602/17 та Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 по справі №21-425а14. 
Суд зазначає, що Пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Матеріали справи свідчать, що на час звернення позивача з позовом, відповідачем за наслідками перевірки не прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, отже, позивач мав право на судовий захист порушеного права шляхом судового оскарження відповідного наказу. 
На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач не довів правомірність прийнятого ним наказу від 02 грудня 2019 року №431 про продовження строків проведення  документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , позовні вимоги підлягають задоволенню.
Стосовно посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 17.04.2019 у справі № 825/1439/17, від 20.06.2018 у справі № 818/48/16, від 12.04.2019 у справі № 805/3873/17-а, від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16, від 17.04.2018 у справі № 826/12612/17, від 30.11.2018 у справі 804/1297/16 та інших, суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані рішення прийняті щодо інших правовідносин, а саме щодо проведення виїзних перевірок, а не проведення невиїзної перевірки, що є предметом розгляду у цій справі.  
Суд зазначає, що норми ПК України установлюють певні від`ємні правила при здійсненні перевірок, в залежності від їх виду, зокрема планових чи позапланових, виїзних чи невиїзних. Зазначені правила спрямовані, як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами. З урахуванням вище зазначеного та посилань відповідача у спірному наказі на положення п.82.2 ст. 82 ПК України, відповідач хибно розуміє різницю у між плановими та позаплановими, виїзними та невиїзними, та відповідно різний порядок їх проведення. 
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично доводи апеляційної скарги ґрунтуються на поясненнях та обставинах які надавались апелянтом суду першої інстанції в ході розгляду справи, які судом було досліджено та надано їм оцінку. Апелянтом в скарзі не наведено жодного доводу та доказів в спростування або помилковість висновків суду першої інстанції, не зазначено в чому саме полягає порушення судом першої норм матеріального права або помилковість оцінки обставин в справі. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 р. у справі № 360/5220/19 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 р. у справі № 360/5220/19- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 14 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                                      Е.Г.Казначеєв

Судді                                                                                         І.В. Геращенко

                                                                                                  Л.В. Ястребова