ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1632/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 

                    розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року в адміністративній справі №280/1632/19 за позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                                ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахуванні в повному обсязі з позивачем по грошовому забезпеченню за період з 20.08.2018 по 08.09.2018 року, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, вихідної грошової допомоги при звільнені, розрахованої із грошового забезпечення за останньою посадою – командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону, а саме: посадовий оклад, оклад за звання, надбавка за вислугу років, премія, надбавка за таємність, надбавка НОПС; зобов`язати відповідача провести розрахунок з позивачем у повному обсязі по грошовому забезпеченню за період з 20.08.2018 по 08.09.2018 року, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, вихідної грошової допомоги при звільнені, розрахованої із грошового забезпечення за останньою посадою – командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону та стягнути з відповідача на користь позивача вихідну грошову допомогу при звільнені в повному обсязі у сумі 145237,50 гривень, грошове забезпечення в повному обсязі за період з 20.08.2018 по 08.09.2018 року в сумі 11629 гривень, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в сумі 13734 гривні; визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 93333,83 гривень та стягнути її з відповідача на користь позивача.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що підполковник ОСОБА_1 , проходив військову службу в військової частині НОМЕР_1 , на посаді командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону. 25 червня 2018 року ОСОБА_1 на підставі наказу командира в/частини НОМЕР_1 №168 від 25.06.2018 року був відсторонений від посади командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону з 19.06.2018 року до 19.08.2018 року. 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 на підставі наказу командира в/частини НОМЕР_1 №230 від 23.08.2018 року, був зарахований розпорядженні Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". 08 вересня 2018 року ОСОБА_1 на підставі наказу командира в/частини НОМЕР_1 №244 від 23.08.2018 року, був виключений із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений до Шевченківського районного військового комісаріату міста Запоріжжя. З часу відсторонення від посади, тобто з 19.06.2018 року та по час виключення зі списків військової частини на підставі наказу командира в/частини НОМЕР_1 №244 від 08.09.2018 року, ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення, яке складалося лише із окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. На підставі наказу командира в/частини НОМЕР_1 №244 від 08.09.2018 року, ОСОБА_1 командування військової частини НОМЕР_1 зобов`язано було на час виключення його зі списків особовою складу частими розрахуватися з ним у повному обсязі по грошовому забезпеченню, а саме: «Виплатити компенсацію за невикористану частину відпустки у кількості 4 доби, виплатити вихідну грошову допомогу при звільнені у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 25 (двадцять п`ять) повних календарних років служби, а також розрахуватися за невикористане речове майно та виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік. Але, всупереч вимогам наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" в/частина НОМЕР_1 здійснила виплату вихідної грошової допомоги при звільнені ОСОБА_1 не в повному обсязі, а само виплатила ОСОБА_1 26437,50 гривень, замість належних йому до виплати 171675 гривень. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся із цим позовом до суду. З огляду на зазначене, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 , в зв`язку із звільненням з військової служби, грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 №444 про одержання грошової компенсації за не отримане речове майно, а саме в розмірі 93333,83 (дев`яносто три тисячі триста тридцять три) гривні 83 копійки. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати  в частині позовних вимог, в задоволені яких було відмовлено та в цій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.
Військовою частиною НОМЕР_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги позивача в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, нозивач, підполковник ОСОБА_1 , проходив військову службу в військової частині НОМЕР_1 , на посаді командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону.
Відносно підполковника ОСОБА_1 11.06.2018 року слідчим Військової прокуратури Запорізького гарнізону до ЄРДР за №42018080370000085 внесене кримінальне провадження, передбачене ч.З ст. 369" "Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди».
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа № 335/6793/18) від 19 червня 2018 року ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 відсторонено від посади командира гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року ОСОБА_1 , на підставі підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22-00 один до 06-00 годин.
25 червня 2018 року ОСОБА_1 на підставі наказу командира в/частини НОМЕР_1 №168 від 25.06.2018 року був відсторонений від посади командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону з 19.06.2018 року до 19.08.2018 року.
23 серпня 2018 року ОСОБА_1 на підставі наказу командира в/частини НОМЕР_1 №230 від 23.08.2018 року, був зарахований в розпорядження Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".
08 вересня 2018 року ОСОБА_1 на підставі наказу командира в/частини НОМЕР_1 №244 від 23.08.2018 року, був виключений із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений до Шевченківського районного військового комісаріату міста Запоріжжя.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2018 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що ставить 25 500 грн., з позбавленням права обіймати посади з наявністю підлеглих військовослужбовців строком на 1 (один) рік.
З часу відсторонення від посади, тобто з 19.06.2018 року та по час виключення зі списків військової частини на підставі наказу командира в/частини А-1978 №244 від 08.09.2018 року, ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення, яке складалося лише із окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
На теперішній час позивачу не виплачені усі обов`язкові кошти, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 був відсторонений від посади, його грошове забезпечення за останні 2 місяця складалось з розміру окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що було враховано при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
 Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
           Приписами частини другоїстатті 19 Конституції Українивстановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
          Відповідно достатті 17 Конституції Українидержава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
          Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначеніЗаконом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(далі Закон № 2011-ХІІ).
          Частиною першоюстатті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
          До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
          Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
          Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються КМ України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
          Міністерство оборони України наказом «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 року № 260 (далі Наказ № 260 від 07.06.2018 року) у Розділі ХХІV визначило порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме: військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами; військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавством випадках - до шести років, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань може надаватися у встановленому порядку; військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули; військовослужбовцям, які були призвані (прийняті) на військову службу та до призову (прийняття) працювали в бюджетних організаціях, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання за попереднім місцем роботи матеріальної допомоги, встановленої відповідними нормативно-правовими актами України за рік, в якому вони були призвані (прийняті). військовослужбовцям, які прибули до Збройних Сил України після відрядження до державних органів, установ та організацій або прикомандирування до Верховної Ради України та органів місцевого самоврядування із залишенням на військовій службі, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання цієї допомоги за місцем відрядження (прикомандирування) за рік, в якому вони прибули.
          Відповідно до п. 7 Розділу ХХІV наказу від 07.06.2018 року № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
          До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
          Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними посадами.
       Колегія суддів апеляційної інстанції погоджувється з висновком суду першої  інстанції, що осільки   ОСОБА_1 в період з 23.08.2019 року виведення в розпорядження та станом на 23.06.2019 року був відсторонений від посади, його грошове забезпечення за останні 2 місяця складалось з розміру окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, що було враховано при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Відповідно до розділу 32 п.5 Порядку: одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включається (які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядження відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад)), - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням змін вислуги років та грошового забезпечення.
Оскільки одноразова грошова допомога ОСОБА_1 була виплачена відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги позивача про проведення з ним розрахунку щодо матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік суд зазначає наступне.
Командування Військової частини НОМЕР_1 у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, директивами Міністра оборони та начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України, іншими правовими актами.
Умови, розмір і порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань визначені наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»
Згідно п. 7, розд. XXIV наказу Міністерства оборони України №260: розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
15.02.2018 року Міністром оборони України виданий наказ № 65 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік», відповідно до пункту 9 якого наказано: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород і морського грошового забезпечення). Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби. Інші одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати в розмірах, визначених нормативно- правовими актами.
Командуванням військової частини у 2018 році, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачувалась за умови необхідного фінансування та наявності поважних причин, зазначених у заяві військовослужбовця. При цьому рішення про надання допомоги приймалось комісією, та виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на відповідний місяць.
Накази про виплату матеріальної допомоги надавались тільки у наступних випадках:
- важкий стан здоров`я військовослужбовця та членів його сім`ї (поранення, контузія, інвалідність та інші випадки тяжких захворювань) за наявності посвідчення або довідки відповідного лікаря;
- смерть рідних по крові та шлюбу:
- пожежа або стихійне лихо;
- одруження військовослужбовця:
- народження дитини військовослужбовця або її одруження.
Інші поважні причини є факультативними і рішення приймається за ними індивідуально.
Згідно п. 9, розд. XXIV наказу Міністерства оборони України №260: виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Під час проходження військової служби ОСОБА_1 рапорт на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік з доданням обґрунтованих підстав, не надано.
У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги щодо проведення розрахунку  з позивачем щодо матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду, тому підстави для зміни або скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, 321, 325 КАС України суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року в адміністративній справі №280/1632/19 - залишити без змін.
              Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник