П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 513/662/15-а	
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Скрипченка В.О., Танасогло Т.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року (м. Сарата, дата складання повного тексту рішення - 28.05.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:
04.06.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Саратського районного суду Одеської області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області (правонаступник - Саратське ОУ ПФУ Одеської області), в якому просила суд:
- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку її пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 01.01.2013р. у розмірі 90% суми заробітної плати, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці від 29.05.2015р. №1637/03 про заробітну плату; 
- зобов`язати відповідача з 01.01.2013 року провести перерахунок призначеної їй, відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993р. №3723-Х11 «Про державну службу», пенсії у розмірі 90% суми заробітної плати, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці від 29.05.2015 року №1637/03 - 3661,73 грн. та виплатити з 01.01.2013 року недоотриману пенсію з урахуванням  вже виплачених сум пенсії. 
Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що що 29.10.2008 року їй, як матері інваліда з дитинства, було призначено пенсію зі зниженням пенсійного віку. В свою чергу, відповідно до довідки про її заробітну плату від 29.05.2015р. №1637/03, розмір її заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з 01.01.2013 року для перерахунку пенсії становить 3661,73 грн. Однак, як зазначає позивач, відповідачем, в порушення вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства протиправно не було проведено перерахунок її пенсії.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 07.07.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період 01.01.2013 року по 28.11.2014 року - залишено без розгляду.
Постановою Саратського районного суду Одеської області від 07.07.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 29.11.2014 року, у розмірі 90% суми її заробітної плати, зазначеної у довідці Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015 року №1637/03 про заробітну плату. Зобов`язано Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 29.11.2014 року, у розмірі 90% суми її заробітної плати, зазначеної у довідці Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015 року №1637/03, а саме 3661,73 грн. Зобов`язано Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області виплатити ОСОБА_1 недоотриману з 29.11.2014 року пенсію з урахуванням вже виплачених сум пенсії.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 року змінено постанову Саратського районного суду Одеської області від 07.07.2015 року та викладено її резолютивну частину в іншій редакції. Визнано протиправними дії Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» з 02.06.2015 року на підставі довідки Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015 року №1637/03. Зобов`язано Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» з 02.06.2015 року у розмірі 88% від суми її заробітної плати зазначеній у довідці Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015 року №1637/03. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. В іншій частині постанову Саратського районного суду Одеської області від 07.07.2015 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 31.10.2018 року скасовано постанову Саратського районного суду Одеської області від 07.07.2015 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 року, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 10.12.2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії направлено до Одеського окружного адміністративного суду для розгляду за підсудністю. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області, яка полягає у не проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-Х11 «Про державну службу», починаючи з 01.06.2015 року, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015 року №1637/03 про заробітну плату. Зобов`язано Саратське об`єднане управління ПФУ Одеської області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» з 01.06.2015 року у розмірі 88% від суми її заробітної плати, зазначеної у довідці Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015 року №1637/03. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Саратського ОУ Пенсійного фонду України Одеської області 27.06.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимоги у повному обсязі.
Позивач - ОСОБА_1 вказане вище рішення суду 1-ї інстанції в апеляційному прядку не оскаржила.
Тобто, враховуючи вищевказане, в даному випадку, суд апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги Саратського ОУ ПФУ в Одеської області фактично переглядає рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року лише тільки в частині задоволених позовних вимог.      
04.07.2019 року матеріали даної справи, разом із вказаними вище апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.  
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 року відкрито апеляційне провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивачу - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 29.10.2008 року призначено пенсію, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку, зі зниженням пенсійного віку, у розмірі 88% її заробітної плати. Стаж державної служби на час призначення пенсії складав - 18 років 05 місяців 20 днів.
29.05.2015 року ОСОБА_1 , на підставі наказу Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області №19-ос, була звільнена з посади головного спеціаліста по роботі з персоналом Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області «за власним бажанням» у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до ст.38 КЗпП, про що, у її трудову книжку серії НОМЕР_1 було зроблено запис №28.
29.09.2015 року позивачці було видано довідку №1637/03, згідно якої її заробітна плата на посаді головного спеціаліста по роботі з персоналом Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01. 2011р. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з 01.01.2013р. становить 3661,73 грн. 
02.06.2015 року позивачка звернулась до Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області із заявою (вх.№1267-573-738) про перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням з роботи (із зазначенням підстав для перерахунку «працевлаштування-звільнення») з додатками: копією трудової книжки, довідкою про заробітну плату та документ про стаж.
04.06.2015 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30.05.2015 року, як державному службовцю, яка не працює з 29.05.2015 року у розмірі 88% її заробітної плати (1726,47 грн.). Стаж державної служби на час призначення пенсії складав 18 років 05 місяців 20 днів. 
09.06.2015 року Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області своїм листом №18/Р-01 повідомило позивача, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» та інших законів у зв`язку із чим, з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищевказаними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. 
У вказаному листі також зазначено, що розмір пенсії позивача складає 88% від заробітної плати - 1961,9 грн.
Не погоджуючись з такими діями, бездіяльністю та рішеннями відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та часткової доведеності п/вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (чинного та в редакції на момент призначення позивачу пенсії) На  одержання  пенсії державних службовців мають право особи, які  досягли  встановленого законодавством  пенсійного  віку,  за наявності  страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок -  не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не  менше 10 років, та які на  час досягнення пенсійного віку працювали  на  посадах  державних  службовців, а також особи, які мають  не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час  досягнення  пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються  страхові  внески  на  загальнообов`язкове державне  пенсійне  страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. 
За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.
За правилами ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (чинного та в редакції на момент звернення позивача за перерахунком пенсії) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії» (з послідуючими змінами і доповненнями).
Відповідно до п.4 вищезазначеної Постанови, у разі підвищення  розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу»» заробітна  плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому  порядку:
1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої  призначено пенсію, - на  підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на  момент перерахунку; 
2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: 
- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у  розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії;
- надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються  в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; 
- премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством  таких  виплат  за  відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на  перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною  посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.  
За бажанням осіб, під час перерахунку  пенсій  виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абз.1 - 5 п.1 та п.2 цієї постанови.
При цьому, ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне  страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного  доходу (прибутку), сукупного  оподатковуваного  доходу  (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних  фондів, що діяла  на  день  одержання зазначеного  заробітку (виплат, доходу)).
В свою чергу, відповідно до ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 
1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 
2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;
3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої ч.3 ст.24 цього Закону.
Одночасно, Постановою Кабінету Міністрів України №482 від 20.05.2009р. «Про деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» встановлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.
Разом з тим, 02.03.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, який набрав чинності з 01.04.2015 року. 
Так, вказаним Законом статтю 37 Закону України «Про державну службу» було змінено та зазначено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Крім того, згідно п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.
Відповідно положень п.5 Прикінцевих положень Закону України №213                         від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.
Проте, у зв`язку з принципом незворотності дії законів у часі, положення п.5 Прикінцевих положень зазначеного Закону №213 від 02.03.2015 року стосуються порядку призначення пенсії прокурорам, слідчим, державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
До того ж, в тексті вказаного Закону чітко визначено, що з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України у зв`язку з чим судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, про необґрунтованість доводів позивача, що пенсії в порядку та умовах, визначених на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону №213 з 01.06.2015 року не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.
Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, 02.06.2015 року позивач звернулась до Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області із заявою про проведення перерахунку їй пенсії у зв`язку із звільненням з роботи та 04.06.2015 року ОСОБА_1 було здійснено відповідний перерахунок.
Також, як свідчать матеріали справи, позивачем до Управління ПФУ у Саратському районі Одеської області надано довідку від 29.05.2015 року №1637/03, з якої вбачається, що її посадовий оклад складає - 1147 грн., а сума заробітної плати, на яку нараховані страхові внески - 3661,73 грн.
Проте, 04.06.2015 року відповідачем при перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправно не було враховано цю довідку від 29.05.2015 року №1637/03, видану Управлінням ПФУ в Саратському районі Одеської області ОСОБА_1 , яку позивачем було подано разом із заявою про перерахунок від 02.06.2015 року.
Також, судова колегія погоджується і з висновками суду 1-ї інстанції щодо строку з якого зобов`язано здійснити спірні виплати, оскільки, як передбачено приписами ч.4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42 і ч.5 ст.48 цього Закону, провадиться в такі строки: 
- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Отже, оскільки Управлінням ПФУ в Саратському районі Одеської області фактично було допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не проведенні перерахунку пенсії позивача відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993р. №3723-Х11 «Про державну службу», останнього вірно зобов`язано провести такий перерахунок у відповідності до заяви позивачки після звільнення, починаючи з 01.06.2015 року, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015 року №1637/03 про заробітну плату.
До того ж, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми їх заробітної  плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам,  які на  час  звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця  відповідної  посади та рангу за останнім місцем  роботи  на  державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові  внески  на  загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії), особи, яким призначається пенсія за цим Законом не мають право на її обчислення з розрахунку 90% суми заробітної плати, проте позивач має право на перерахунок пенсії враховуючи відомості довідки Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015 року виходячи з процентної ставки, яка була встановлена на момент призначення їй пенсії, тобто 88%.
Що ж стосується посилань позивача щодо підстав звернення, то судова колегія уважно дослідивши матеріали справи зазначає, що відповідно до дати видачі довідки №1637/03 та змісту позовної заяви, в рамках даної адміністративної справи перевіряється лише наявність у позивача підстав для перерахунку її пенсії на підставі вказаної довідки, яка, як вбачається з матеріалів справи, була подана до Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області разом із заявою про перерахунок пенсії від 02.06.2015 року після звільнення.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду 1-ї інстанції саме про часткове задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язання провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України від 16.12.1993р.  №3723-ХІІ»"Про державну службу» з 01.06.2015 року у розмірі 88% від суми її заробітної плати, зазначеної у довідці Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області від 29.05.2015 року №1637/03.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19.06.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                         В.О. Скрипченко  

                                                                                    Т.М. Танасогло