ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/7804/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:   Баранця О. М. - головуючого, Кролевець О. А., Стратієнко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Низенко В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»
на рішення Господарського суду міста Києва
у складі судді Удалова О. Г.
від 12.11.2019
та постанову Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Тарасенко К. В., Михальської Ю. Б., Разіної Т. І.
від 12.02.2020 

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»
до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
про визнання недійсним одностороннього правочину

за участю представників:
позивача: Богдан С. В.
відповідача: Мицько Р. М.

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
У червні 2019 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання недійсним одностороннього правочину Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог - заяви                      №  39-3310/1.17-19 від 12.04.2019.
Позовні вимоги мотивовані тим, що заява № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій відповідач заявив про повне припинення зобов`язань перед позивачем з повернення грошових коштів, отриманих на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 904/6892/17 на суму                        1 682 756,90 грн, шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань позивача перед відповідачем з оплати заборгованості за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 вчинений з порушенням положень статті 601 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, позивач відмовив у прийняті цієї заяви, про що направив на адресу відповідача повідомлення                           № 501012-Сл-9730-0419 від 22.04.2019.
2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.
04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як Продавцем та Публічним акціонерним товариством «Криворіжгаз» як Покупцем був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ.
01.06.2016 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу             № 13-156-ВТВ, за яким Господарський суд Дніпропетровської області порушив провадження у справі № 904/5511/16 та прийняв позовну заяву до розгляду.
За результатом розгляду зазначеної позовної заяви Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив рішення від 20.09.2016 у справі                         № 904/5511/16 про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з підстав ненастання строку виконання покупцем (Публічним акціонерним товариством «Криворіжгаз») зобов`язання з оплати природного газу за договором та відсутності зі сторони відповідача (Публічним акціонерним товариством «Криворіжгаз») прострочення виконання зобов`язання. При цьому суд керувався умовами договору в редакції, що була чинна на час вирішення спору по справі  № 904/5511/16 згідно з висновками, викладеними у постанові Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 910/497/16, якою були внесені зміни до пункту 6.1. договору в частині умов щодо строку виконання зобов`язання (не пізніше 20.01.2018).
Проте постанова Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 910/497/16 була скасована постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016, наслідком чого стало повернення чинності первинної редакції договору в частині умов щодо строку виконання зобов`язання - не пізніше 20.01.2016.
27.12.2018 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як позивач у справі № 904/5511/16 звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у цій справі за нововиявленими обставинами. Проте Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 08.01.2019 у справі № 904/5511/16, залишеною без змін постановами Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2019 та Верховного Суду від 21.05.2019, відмовив у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі № 904/5511/16 та повернув заявнику зазначену заяву і додані до неї документи без розгляду з підстав пропуску процесуального строку на подання цієї заяви.
Разом з цим у червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про стягнення 148  303  270,33 грн заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, з яких: 109  228  155,83 грн - основний борг, 21  591 324,76 грн грн - пеня, 3  894  707,35 грн - три відсотки річних, 13  589  082,39 грн - інфляційні втрати.
За цим позовом Господарський суд Дніпропетровської області порушив провадження у справі № 904/6892/17 та прийняв позовну заяву до розгляду.
За результатом розгляду зазначених позовних вимог Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив рішення від 20.09.2016 у справі                        № 904/6892/17, за яким припинив провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 109 228 155,83 грн, пені в розмірі 17 586 200,58 грн, 3% річних в розмірі 1 379 878,18 грн, інфляційних втрат в розмірі 4 521 167,38 грн, нарахованих за період з 21.01.2016 по 21.06.2016, а також відмовив в частині стягнення пені в розмірі 4 005 124,18 грн, 3% річних в розмірі 2 514 829,17 грн та інфляційний втрат в розмірі 9 067 915,01 грн, нарахованих за період з 22.06.2016 по 31.05.2017.
Зазначене рішення суду мотивоване ухваленням 20.09.2016 Господарським судом Дніпропетровської області рішення у іншій справі № 904/5511/16 між тим тими ж сторонами, про той же предмет спору, з тих же підстав про відмову в задоволенні позову щодо вимог, які є тотожними частині вимог у цій справі            № 904/6892/17 щодо стягнення заборгованості за поставлений з січня 2013 року по грудень 2015 року природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих з 21.01.2016 по 21.06.2016. 
Дніпропетровський апеляційний господарський суд постановою від 16.08.2018 у справі № 904/6892/17 скасував рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі № 904/6892/17 та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив та стягнув з Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 109 228  155,83 грн основного боргу,       21 591  324,76 грн пені, 3 894  707,35 грн три проценти річних, 13 589  082,39 грн інфляційних втрат та 240 000 судового збору.
На виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі № 904/6892/17 приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області 05.10.2018 відкрив виконавче провадження  № 57370017, в межах якого стягнув з Акціонерного товариства «Криворіжгаз» на користь Акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України» в рахунок погашення заборгованості 1 682 756,90 грн. 
Проте Верховний Суд постановою від 21.11.2018 у справі № 904/6892/17 скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.08.2018 та направив справу № 904/6892/17 на новий розгляд до апеляційного господарського суду.
За результатами нового розгляду справи № 904/6892/17 Центральний апеляційний господарський суд постановою від 20.03.2019 змінив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі                  № 904/6892/17, виклавши його мотивувальну частину в іншій редакції, а резолютивну частину рішення залишив без змін.
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог               № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019, в якій зазначило про те, що на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 904/6892/17 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» отримало від Акціонерного товариства «Криворіжгаз» грошові кошти в розмірі 1 682 756,90 грн. Проте, враховуючи скасування постановою Верховного Суду від 21.11.2018 постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018, правова підстава отримання Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» цих коштів відпала та відповідні кошти підлягають поверненню Акціонерному товариству «Криворіжгаз». Водночас оскільки Акціонерне товариство «Криворіжгаз» має перед Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» заборгованість з оплати заборгованості за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 на суму        109  228  155,83 грн, то Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України», керуючись статтею 601 Цивільного кодексу України» заявило про повне припинення зобов`язань перед Акціонерним товариством «Криворіжгаз» з повернення грошових коштів, отриманих на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 904/6892/17 на суму 1 682 756,90 грн, шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань Акціонерного товариства «Криворіжгаз» перед Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» з оплати заборгованості за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 на суму 1 682 756,90 грн. 
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відмовило Акціонерному товариству «НАК «Нафтогаз України» у прийняті цієї заяви, про що направив на адресу відповідача повідомлення                                         № 501012-Сл-9730-0419 від 22.04.2019, а у червні 2019 року звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання недійсним одностороннього правочину Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог - заяви №  39-3310/1.17-19 від 12.04.2019, посилаючись на те, що ця заява є нікчемним правочином, який не припиняє зобов`язання відповідача щодо повернення грошових коштів у вказаному розмірі, вчинений з порушенням положень статті 601 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.
Суди попередніх інстанцій також встановили, що Верховний Суд постановою від 09.07.2019 у справі № 904/6892/17 скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі № 904/6892/17 в частині стягнення пені в сумі 4  005  124,18 грн, трьох відсотків річних у сумі 2  514  829,17 грн та інфляційних втрат в сумі 9  067  915,01 грн, нарахованих за період з 22.06.2016 по 31.05.2017, та направив справу на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області. 
3. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.
Господарський суд міста Києва рішенням від 12.11.2019 у справі № 910/7804/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020, у задоволенні позову відмовив повністю. 
Судові рішення мотивовані тим, що спірна заява відповідача про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином, правові підстави для визнання якого недійсними відсутні, оскільки позивач не довів наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання цього правочину недійсним та спірний правочин вчинений відповідачем згідно з вимогами статей 601, 602 Цивільного кодексу України, а саме: вимоги відповідача за спірною заявою є однорідними з огляду на їх грошовий характер, є зустрічними, оскільки обумовлені наявністю взаємних зобов`язань між сторонами у справі, а саме: за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 Акціонерне товариство «Криворіжгаз» є боржником, а Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» - кредитором, а за постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі № 904/6892/17 навпаки Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» є боржником, а Акціонерне товариство «Криворіжгаз» - кредитором, а також строки виконання зазначених зустрічних зобов`язань на час розгляду та вирішення цього спору є такими, що настали. Крім того суди дійшли висновку, що зобов`язання Акціонерного товариства «Криворіжгаз» зі сплати заборгованості за природний газ перед Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» за договором купівлі-продажу природного газу                        № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 не припинилося ні у зв`язку з ухваленням судового рішення про відмову у задоволенні вимог щодо цього зобов`язання, ні у зв`язку із втратою Акціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» права на судовий захист щодо вимог про стягнення цієї заборгованості.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.
У касаційній скарзі позивач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019, постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.
В якості підстав касаційного оскарження скаржник зазначив пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та послався на неправильне застосування та порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, не врахування судами висновків Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема статті 601 Цивільного кодексу України, у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 09.07.2019 у справі        № 904/6892/17 та від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17. За твердженням скаржника, суди попередніх інстанцій:
- залишили поза увагою те, що не можуть вважатись зустрічними та однорідними вимоги по договору купівлі-продажу природного газу                              № 13-156-ВТВ, які виникли за заявою про поворот виконання рішення суду у справі про стягнення заборгованості за цим договором, не врахували відсутність рішення суду у справі № 904/6892/17 за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про поворот виконання рішення суду;
- не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17 та від 09.07.2019 у справі № 904/6892/17, про те, що умовою для припинення зобов`язання зарахуванням є безспірність вимог, тобто коли між сторонами відсутній спір щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та відсутні заперечень іншої сторони на заяву про зарахування, з огляду на що залишили поза увагою те, що спір про наявність та розмір заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ, по якій здійснено спірне зарахування зустрічних однорідних вимог, розглядається у суді першої інстанції у межах справи № 904/6892/17, остаточне рішення в якій не ухвалене та у межах якої досліджуються обставини існування у Aкціонерного товариства «Криворіжгаз» на час звернення із позовом у цій справі невиконаних зобов`язань перед Aкціонерним товариством «НАК «Нафтогаз України» за договором, умови щодо строку виконання зобов`язання, що свідчить про спірність вимог, які були зараховані відповідачем за спірним правочином, а також залишили поза увагою обставину направлення Акціонерним товариством «Криворіжгаз» Акціонерному товариству «НАК «Нафтогаз України» повідомлення про відмову в прийнятті заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог та проведенні зарахування вих. № 50101.2-Сл-97300419 від 22.04.2019, не надали оцінку цьому повідомленню;
- порушили положення частини 1 статті 76, частину 1 статті 77 та статті 210 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не дослідили договір купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, додатки до нього та первинну документацію, що підтверджує факт виконання/невиконання зобов`язань за договором будь-якою із сторін, з огляду на що зробили висновки у справі на підставі доказів, які не досліджувалися, та на підставі неналежних доказів.
6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
10.06.2020 до Касаційного господарського суду позивач (скаржник) - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» подав письмові пояснення, у яких зазначив про наявність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 601 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, зокрема про те, що умовою для припинення зобов`язання зарахуванням є безспірність вимог, викладеного у постанові від 26.05.2020 у справі № 910/7807/19, який просив урахувати при вирішенні цієї справи. 
Станом на дату та час початку судового засідання з розгляду касаційної скарги Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» у цій справі, призначений ухвалою Касаційного господарського суду від 07.05.2020, відзив на касаційну скаргу позивача від відповідача до Касаційного господарського суду не надійшов. Представник відповідача надав відзив на касаційну скаргу в судовому засіданні.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020, посилаючись на безпідставність доводів скаржника. Зокрема відповідач зазначає про те, що правовідносини у справах, на висновки Верховного Суду у яких послався скаржник, не є подібними правовідносинам у цій справі, посилання скаржника на наявність його письмових заперечень на заяву про зарахування є безпідставними, оскільки наявність цих заперечень не може вважатися обставиною, що впливає на недійсність такої заяви. Також відповідач зазначає про те, що між сторонами фактично немає спору щодо строку виконання зобов`язання зі сплати основного боргу за природний газ за договором № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, а доводи скаржника про відсутність прозорості вимог, які зараховуються за спірним правочином, є необґрунтованими та недоведеними. Крім того відповідач наголошує, що його заборгованість перед позивачем за спірним правочином також є безспірною.
Позиція Верховного Суду
7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанцій.
Касаційний господарський суд, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, надану судами попередніх інстанцій юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. 
Згідно з частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Аналогічні положення закріплені також у статті 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Отже за змістом наведених норм заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином, що про правильно зазначили суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Суди попередніх інстанцій, керуючись положеннями статей 202 та 601 Цивільного кодексу України правильно встановили, що спірна заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019, надіслана відповідачем позивачу, за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.
Відповідно до частини 5 статті 202 Цивільного кодексу України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
В якості підстав недійсності спірного правочину - заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019 позивач зазначив про те, що ця заява вчинена з порушенням положень статті 601 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. 
Отже зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.
Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:
- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);
- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей. При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);
- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
- безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.
Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам. 
Згідно зі статтею 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.
Отже з огляду на викладене зобов`язання з оплати заборгованості за договором може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених статтею 601 Цивільного кодексу України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №  914/3217/16, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №  910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №  910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №  910/23246/17, від 15.08.2019 у справі №  910/21683/17, від 11.09.2019 у справі №  910/21566/17, від 25.09.2019 у справі №  910/21645/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17 та інших постановах у справах з подібними правовідносинами, зокрема у справах про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Отже безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку. 
Суди попередніх інстанцій встановили, що Господарський суд Дніпропетровської області у справі №  904/5511/16 рішенням від 20.09.2016 відмовив у задоволенні позову Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор ГРС «Криворіжгаз» (до зміни назви - Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз»)  110  225  584,11 грн боргу за отриманий природний газ згідно з договором купівлі-продажу природного газу №  31-156-ВТВ від 04.01.2013 за період із січня 2013 року по грудень 2015 року, 17  586  200,58 грн пені, 4  521  167,38 грн інфляційних втрат і 1  379  878,18 грн трьох відсотків річних з підстав відсутності зі сторони відповідача (АТ «Криворіжгаз») прострочення виконання зобов`язання через ненастання строку виконання відповідачем зобов`язання за договором. При цьому суд у справі № 904/5511/16 керувався умовами договору в редакції, що була чинна на час вирішення спору по справі № 904/5511/16 згідно з висновками, викладеними у постанові Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 910/497/16, якою були внесені зміни до пункту 6.1. договору в частині умов щодо строку виконання зобов`язання (не пізніше 20.01.2018). 
Проте у подальшому Вищий господарський суд України постановою від 02.11.2016 у справі № 910/497/16 скасував постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 910/497/16, наслідком чого стало повернення чинності первинної редакції договору в частині умов щодо строку виконання зобов`язання - не пізніше 20.01.2016.
Крім того суди попередніх інстанцій установили, що Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» як позивач у справі № 904/5511/16 зверталося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у цій справі за нововиявленими обставинами. Проте Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 08.01.2019 у справі № 904/5511/16, залишеною без змін постановами Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2019 та Верховного Суду від 21.05.2019, відмовив у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі №904/5511/16 та повернув зазначену заяву і додані до неї документи заявнику без розгляду з підстав пропуску процесуального строку на подання цієї заяви.
Разом з цим у червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» про стягнення 148  303  270,33 грн заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, з яких: 109  228  155,83 грн - основний борг, 21  591 324,76 грн - пеня, 3  894  707,35 грн - три відсотки річних, 13  589  082,39 грн - інфляційні втрати.
За результатом розгляду зазначених позовних вимог Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив рішення від 22.08.2017 у справі                          № 904/6892/17, резолютивна частина якого залишена без змін згідно з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019, за яким припинив провадження у справі у частині стягнення основного боргу в розмірі 109 228 155,83 грн, пені в розмірі 17 586 200,58 грн, 3% річних у розмірі        1 379 878,18 грн, інфляційних втрат у розмірі 4 521 167,38 грн, нарахованих за період з 21.01.2016 по 21.06.2016, у зв`язку з ухваленням 20.09.2016 Господарським судом Дніпропетровської області рішення у іншій справі                   № 904/5511/16 про відмову в задоволенні позову між тим тими ж сторонами, про той же предмет спору, з тих же підстав, а також відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 22.06.2016 по 31.05.2017. 
Разом з цим Верховний Суд постановою від 09.07.2019 у справі № 904/6892/17 скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 22.06.2016 по 31.05.2017, а справу в цій частині передав на новий розгляд до суду першої інстанції.
Отже, як убачається зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин, спір між Акціонерним товариством «Оператор ГРС «Криворіжгаз» та Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу                  № 31-156-ВТВ від 04.01.2013 розглядався у судовому порядку та продовжує розглядатися у межах справи № 904/6892/17, тобто спір за вимогами Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор ГРС «Криворіжгаз» коштів за договором купівлі-продажу природного газу №  31-156-ВТВ від 04.01.2013 остаточно не вирішений.
Як уже зазначалося, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку (аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №  910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №  910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №  910/23246/17, від 15.08.2019 у справі №  910/21683/17, від 11.09.2019 у справі №  910/21566/17).
Проте суди попередніх інстанцій застосували положення статей 601, 602 Цивільного кодексу України без урахування зазначеного висновку Верховного Суду про те, що наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи недотримання будь-якої із наведених умов виключає можливість зарахування вимог у добровільному порядку.
Суди попередніх інстанцій залишили поза увагою доводи позивача про наявність спору між сторонами щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, зокрема зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №  31-156-ВТВ від 04.01.2013, не з`ясували чи відповідав спірний правочин - заява               № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог усім умовам, необхідним для зарахування зустрічних однорідних вимог. Зокрема суди не дослідили таку умову для зарахування зустрічних вимог як безспірність вимог, які зараховуються, не з`ясували чи є безспірними вимоги за заявою            № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019.
Не дослідили суди попередніх інстанцій і договір купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, додатки до нього та первинну документацію, що підтверджує факт виконання/невиконання зобов`язань за договором будь-якою із сторін, з огляду на що зробили висновки у справі на підставі доказів, які не досліджувалися, чим порушили положення частини 1 статті 76, частину 1 статті 77 та статті 210 Господарського процесуального кодексу України, про що правильно зазначив позивач у касаційній скарзі.
З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що спірний правочин - заява відповідача про зарахування зустрічних вимог № 39-3310/1.17-19 від 12.04.2019 вчинена відповідачем відповідно до вимог статей 601, 602 Цивільного кодексу України
Передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не дають суду касаційної інстанції права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.
Встановлення зазначених обставин, оцінка доказів виходить за межі розгляду справи в суді касаційної інстанції та є підставою для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
Згідно з частинами 3, 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. 
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. 
З огляду на те, що заявлена Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» у касаційній скарзі підстава касаційного оскарження (пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України) є обґрунтованою, суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, не врахували висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, допустили порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не надали оцінку всім доводам та запереченням сторін, не дослідили всіх наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи межі розгляду справи в суді касаційної інстанції, Касаційний господарський суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. 
При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене вище, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності до норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з дотриманням норм процесуального права, та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
9. Судові витрати.
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
Згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа передається на новий розгляд до місцевого господарського суду, розподіл судових витрат у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -,
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 у справі №  910/7804/19 скасувати.
3. Справу №  910/7804/19 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. Баранець 

Судді                                                                                                    О. Кролевець

                                                                                                    Л. Стратієнко