Справа № 146/1243/18
Провадження № 22-ц/801/910/2020
Категорія: 82
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року	Справа № 146/1243/18	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинський В.П.,
суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,
за участі секретаря судового засідання Богацької О.М., представника ПП ОСОБА_1 М.О. – адвоката Чудака В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів, 

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року  ОСОБА_2  звернувся з позовом до  ОСОБА_3 про захист прав споживачів мотивуючи тим, що 17 березня 2018 року він зайшов до магазину, який розташований на території Вапнярського базару, щоб придбати запчастину до велосипеда. За прилавком магазину на той час знаходився ОСОБА_3 - приватний підприємець, який займався торгівлею. Позивач звернувся до нього з пропозицією продати йому запчастину до велосипеда. Продавець ОСОБА_3 відповів, що така запчастина є, але він її не продасть йому, оскільки він не придбав у нього іншу запчастину, яку він побачив в його руках.
ОСОБА_2 запитав ОСОБА_3 , чи той не жартує, на що відповідач відповів: «де купував запчастину, туди йди, а я тобі продавати не буду».
Позивач попросив громадянина ОСОБА_4 бути свідком порушення його прав, як споживача, в присутності якого відповідач повторив, що відмовляється продати йому запчастину.
19 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з проханням надати йому для ознайомлення дозвільні документи на право торгівлі, оскільки на той час він не знав навіть його прізвища, однак відповідач відхилив дане прохання, застосовуючи образливі словосполучення.
Не маючи іншого виходу, ОСОБА_2 зателефонував до відділу поліції, за допомогою яких отримав деякі відомості, зокрема, що приватний підприємець ОСОБА_3 діє на підставі свідоцтва підприємця та свідоцтва єдиного податку, місце здійснення діяльності-місцевий базар по АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 звернувся до Головного Управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області і отримав роз`яснення, що такі дії в сфері торгівлі порушують його права як споживача.
На позовну заяву ОСОБА_3 направив відзив, у якому вказує на безпідставність позовних вимог. Зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_2 не вказано, яке саме право чи права останнього були порушені ПП ОСОБА_3 . Також не вказано, яку саме запчастину мав намір купити позивач та не наводиться жодних доказів бажання придбати у ПП ОСОБА_3 будь-який товар та в чому проявилися неправомірні дії ОСОБА_3 .
У відповіді на відзив ОСОБА_2 зазначає, що зауваження ОСОБА_3 про те, що в позовній заяві не вказано, яку запчастину він мав намір купити взагалі абсурдне – яка різниця яку запчастину він мав бажання купити. Якщо це має значення для представника відповідача, то він повідомляє, що він мав намір придбати зірку заднього колеса.
Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
На апеляційну скаргу надійшов відзив, в якому представник ПП ОСОБА_3 – адвокат Чудак В.Д. зазначив, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки вважає, що позовна заява, як і апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що має очевидно штучний характер. Зазначає, що в позовній заяві не вказується навіть назва запчастини, яку ОСОБА_2 мав намір придбати. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що 10 квітня 2018 року на звернення ОСОБА_2 , Головним управлінням Держпродспоживслужби у Вінницькій області надано роз`яснення окремих норм закону про захист прав споживачів та цивільного законодавства.(а.с.2)
Відповідно до довідки Томашпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Дашковський В.П. дійсно звертався на лінію «102» з повідомленням про те, що продавець ринку смт. Вапнярка відмовляється пред`явити йому документи згідно яких здійснює торгівлю.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того факту, що ПП ОСОБА_3 відмовився від укладання публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідного товару, та відмовився надати документи, як суб`єкта господарювання, відповідно позивачем не доведено і того факту, що йому, як споживачеві, були завдані збитки ПП ОСОБА_3 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 просить притягнути ПП ОСОБА_3 до відповідальності за ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Разом з тим, ані в позовні заяві, ані в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не вказує у продажі якої запчастини йому відмовив ПП ОСОБА_3 . Також апелянт не надав доказів на підтвердження того, що у ПП ОСОБА_3 на той час була у продажу необхідна йому запчастина. На підтвердження своїх доводів позивач посилається на покази свідка ОСОБА_4 , проте останній повідомив, що був запрошений ОСОБА_2 в якості свідка конфліктної ситуації, в результаті якої ПП ОСОБА_3 відмовився продавати позивачу запчастину до велосипеда, при цьому не зазначив яку саме запчастину. Також зазначив, що передумови виникнення конфлікту йому невідомі.
Таким чином покази ОСОБА_4 ніяким чином не підтверджують порушення прав ОСОБА_2 приватним підприємцем ОСОБА_3 .
Судом першої інстанції в повній мірі з`ясовані обставини справи та оцінені надані позивачем докази, нових доказів на підтвердження своїх позовних вимог до суду апеляційної інстанції надано не було, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог та безпідставну відмову у задоволенні позову, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 Л.О. Голота
                                                                               Т.О. Денишенко