ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3913/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 02.10.2019 в адміністративній справі №280/3913/19 , ухвалене суддею  Сацьким Р.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до    Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про   визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивачу під час перерахунку та виплати пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення та зменшення розміру пенсії з надбавками позивачу за рахунок виплати 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018;  зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплачувати пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, однією сумою, з урахуванням раніше виплачених виплат;  встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.
Рішенням Запорізького  окружного адміністративного суду від 02.10.2019 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1  під час перерахунку та виплати пенсії з 90% до 70% грошового забезпечення та зменшення розміру пенсії з надбавками позивачу за рахунок виплати 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 - з 05.03.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  провести ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 - з 05.03.2019, однією сумою, з урахуванням раніше виплачених виплат. В задоволенні іншої частини позовних вимог  відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач   подав  апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 02.10.2019 в частині строку, а саме з 01.01 2018 року.  
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Таким чином, перерахунок пенсії Позивачу у розмірі 90% грошового забезпечення та 100% підвищення необхідно здійснювати з 01.01.2018 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області з 14.10.2004 та отримує пенсію за вислугою років, з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідно до   Постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018              № 103, з 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії. При цьому було встановлено йому виплату пенсії з 01.01.2018 у розмірі 50% суми підвищення пенсії, а з 01.01.2019 у розмірі 75% суми підвищення пенсії.
27.05.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії та виплати пенсії  з урахуванням основного розміру пенсії у розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням 100% підвищення пенсії, визначеної станом на 01.01.2018.
Листом від 11.06.2019 за № 1373/С-9 відповідач повідомив позивача, що при перерахунку у 2018 році його пенсії відповідачем застосовано приписи   ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"   та розмір пенсії обмежено 70% відповідних сум грошового забезпечення. Наведене підтверджується Розрахунком пенсії за вислугу років позивача. Також в листі зазначено, що оскільки пункт 1 і 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, з 05.03.2019 визнані у судовому порядку не чинними, то на теперішній час відсутнє рішення КМУ щодо умов та розміру виплати перерахованих пенсій. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У  ст. 46 Конституції України  закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.
Відповідно до статті 1-1  Закону № 2262  законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, базується на  Конституції України  і складається з цього  Закону,  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього  Закону  та  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Як вказувалось вище, відповідач перерахував пенсію позивачеві в сторону збільшення і визначив її в розмірі, а потім зменшив виплату підвищення у відсотковому відношенні, керуючись приписами Постанови № 103.
Апеляційний суд зауважує, що зменшивши виплату пенсії позивачу, зокрема, упродовж 2018-2019 років, відповідач фактично частково припинив її виплату на підставі підзаконного нормативно-правового акту.
Проте, згідно з приписами пунктів 1 та 6 частини 1  статті 92 Конституції України  виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Приписами частини 1  статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року  (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), згідно з  Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009);3) у разі смерті пенсіонера;4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Отже, як приписи статті 1-1  Закону № 2262, так і приписи пункту 5 частини 1  ст. 49 Закону № 1058  визначають, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, зокрема і припинення виплати пенсії, може бути здійснена лише шляхом внесення змін до законів, а не шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів, які по іншому, ніж в  законі, визначають такі умови і норми.
Законодавець в цих випадках не делегував право встановлювати інші випадки припинення виплати пенсії іншим владним суб`єктам.
Оскільки виплата пенсії позивачу в частині припинена не з підстав, передбачених  Законом № 1058, відтак судова колегія вважає такі дії відповідача протиправними.
Постанова КМУ № 103 є підзаконним нормативно-правовим актом, у зв`язку з чим при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися правовим актом, який має вищу юридичну силу, в даному випадку  Законами № 2262  і  № 1058.
Щодо перерахунку пенсісії з 01.01.2018р., суд апеляційної інстанції заначає наступне. 
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018  залишено без змін.
Таким чином, 05.03.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 набрало законної сили і відповідно з 05.03.2019  пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є нечинними.
Отже, відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу до 05.03.2019 не мав правових підстав для не врахування та не застосування до спірних правовідносин положення норм   ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"   та Постанови КМУ №103, та у інший спосіб здійснювати таку виплату перерахованої пенсії.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.  243, ст.  308, ст.  311, ст.  315, ст.  316 КАС України  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 02.10.2019 р. - залишити без змін.
                      Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

          Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
 Суддя                                                    Л.А. Божко