УХВАЛА
27 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 278/1306/17
провадження № 51-2490 ск 19
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу та доповнення до неї захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 січня 2020 року.
Оскаржені судові рішення
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Києва, 
засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено йому покарання на строк 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі пункту «в» статті 1 Закону України № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного основного та додаткового покарання.
2. Згідно з вироком, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він      21 листопада 2016 року о 19:30, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Polo», який належить ТОВ «МКМ СЕРВІС ЛТД», рухаючись у напрямку м. Житомира по автодорозі Житомир-Сквира у с. Станишівка Житомирського району Житомирській області, порушуючи пункти 2.3 б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху (далі – ПДР), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, за яким по проїзній частині зліва на право по відношенню до напрямку його руху, переходила дорогу пішохід ОСОБА_6 , не зменшив швидкість, не зупинився, щоб її пропустити, у результаті чого передньою лівою частиною транспортного засобу здійснив на неї наїзд, внаслідок чого вона померла.
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі 
3. У касаційній скарзі та доповненнях до неї захисник, посилаючись на пункти 1 і 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) просить судові рішення скасувати й на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 . 
4. Зазначає, що суд першої інстанції, у порушення вимог статті 22 КПК, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, невірно встановив обставини події та невірно застосував норми ПДР, не надав належної оцінки показанням свідків та письмовим доказам по справі,а також судами не визначено та не конкретизовано форму вини з огляду на положення статті 25 КК. 
5. Також свої вимоги захисник мотивує тим, що, на його думку, сторона обвинувачення не надала суду будь-яких допустимих доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Посилається на те, що районний суд порушив право засудженого на захист та проявив упередженість до сторони захисту, оскільки допустив втручання у правову позицію адвоката, визнавши з формальних підстав ухвалою від 19 жовтня 2018 року недопустимим доказом висновок експерта № 000228/1 від 15 червня 2017 року та безпідставно відмовив у задоволенні його клопотань про визнання недопустимими ряду доказів, наданих стороною обвинувачення.
7. У касаційній скарзі захисника також зазначено, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив стороні захисту у призначенні судової авто-технічної експертизи.
8. Також звертає увагу Суду на участь потерпілої (близької родички загиблої) у порушення норм КПК, яка не була учасницею або очевидцем дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) та її представника, у слідчих експериментах та допитах.
9. Крім того, сторона захисту, посилаючись на висновки Європейського суду з прав людини та правову позицію Верховного Суду у справі № 756/8425/17, зазначає про порушення пункту 1 частини 3 статті 87 КПК, оскільки усі показання ОСОБА_5 у якості свідка, надані під час досудового слідства є недопустимими доказами, та й відповідно висновки експертиз, похідні від цих показань.
10. Водночас сторона захисту зазначає про процесуальне порушення органами досудового слідства частини 11 статті 290 КПК, а також про те, що саме із за того, що потерпіла створила аварійну ситуацію, порушивши правила ПДР і сталася ДТП. 
11. Апеляційний суд не надав відповідей на усі доводи апеляційної скарги сторони захисту. Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 23, 370, 419 КПК.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424–428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою захисника                              ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 січня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.     
Судді:

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                     ОСОБА_3