ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року	Львів	Справа № 380/838/20 пров. № А/857/2329/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмово провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Рим-Лав» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Клименко О.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Рим-Лав» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними і скасування припису та постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Рим-Лав» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними і скасування припису та постанови.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу, з підстав передбачених п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Приватне підприємство «Рим-Лав». оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом неправильно застосовано норми процесуального права, а тому просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції аналізуючи норми частини 3 статті 55 КАС України, прийшов до хибного висновку, що керівник юридичної особи має право на звернення до суду від її імені лише на підставі документів, що безпосередньо підтверджують його повноваження
Разом з тим, змінами, внесеними до КАС України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року № 390-1Х розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: «відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту)».
З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 КАС України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.
Відповідно до частини першої етапі 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (ч.4 ст.87 Цивільного кодексу України).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, спеціальним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі. З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр. Реєстр) (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).
Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (ч. 3 ст. 9 Закону).
При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього закону витяг з Єдиного державного реєстру (далі - Витяг) містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.
Отже, наявність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням наявності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.  
Повертаючи позовну заяву, з підстав передбачених п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підписана директором Приватного підприємства «Рим-Лав» Крегембільд Н.А., однак до позовної заяви не додано установчих документів юридичної особи - позивача або інших документів, якими може бути підтверджено відповідно до частини 3 статті 55 КАС України право особи, якою підписано позовну заяву на звернення до суду та докази того, що вказана особа є діючим директором позивача - Приватного підприємства «Рим-Лав» і має повноваження на вчинення саме від його імені юридично значимих дій.   
Враховуючи вищенаведене, суд вважав, що позов підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку, відтак, підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.
Проте, суд апеляційної інстанції з такими доводами суду першої інстанції не погоджується, з врахуванням наступного.   
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки згідно з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) підписантом та керівником підприємства (код ЄДРПОУ - 34606100) вказано ОСОБА_1 , то у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення позовної заяви, з підстав передбачених п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що повернення заяв (скарг) за наявності у суду процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи відповідних повноважень під час розгляду справи (скарги) містить ознаки зайвого формалізму та ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України. 
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм процесуального права, а справу направити до цього ж суду для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Рим-Лав» задовольнити, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року про повернення позовної заяви по справі № 380/828/20 скасувати, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин