ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Падій В.В. 
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року                                                                                        Справа № 620/3595/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Губської Л.В., Степанюка А.Г.
за участю секретаря           Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Центральної медичної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Центральної медичної військово-лікарської комісії 
Міністерства внутрішніх справ України

про                     визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Центральної медичної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України (далі – відповідач) про:
- визнання протиправними дій Центральної медичної ВЛК МВС України щодо неналежного розгляду за зверненням позивача питання про визначення причинного зв`язку зі смертю поранення, контузії її чоловіка – ОСОБА_2 , отриманих у 1968 році під час виконання обов`язків військової служби; 
- зобов`язання Центральної медичної ВЛК МВС України належним чином розглянути звернення позивача щодо визначення наявності причинного зв`язку зі смертю її чоловіка – ОСОБА_2 поранення, контузії, отриманих ним у 1968 році під час виконання обов`язків військової служби, а саме: провести засідання, витребувати необхідні медичні документи, у разі необхідності, залучити відповідних спеціалістів, розглянути на засіданні комісії з веденням протоколу засідання всі документи, які стосуються поранення (контузії) та подальшого лікування ОСОБА_2 , та винести відповідне рішення у формі постанови, копію якої та витяг з протоколу засідання комісії надіслати ОСОБА_1 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року позов задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ЦВЛК для реалізації покладених на неї завдань і функцій наділена повноваженнями щодо витребування документів, що характеризують обставини отримання особою захворювання, поранення, травми, каліцтва та є необхідними для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а також ЦВЛК зобов`язана за результатами розгляду відповідної заяви про встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, прийняти постанову.
Разом з тим, суд зазначив, що відповідачем, за результатами розгляду заяви позивача про встановлення причинного зв`язку смерті її чоловіка ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби, документи, які позивач просила витребувати у відповідних медичних установах, не витребовувались та будь-яка постанова не приймалась, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та неналежний розгляд звернення позивача.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, наводячи доводи, аналогічні тим, що викладалися ним під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, зокрема, наполягаючи на тому, що постанову за результатами розгляду заяви позивача ним не було прийнято через відсутність відповідних правових підстав, що законодавством не передбачено прийняття такої постанови за заявою вдови, що членами Комісії було опрацьовано документи, подані ОСОБА_1 .
Крім того, апелянт зазначає, що позивач може звернутися із зазначеного нею питання до Чернігівської обласної МСЕК, яка вже приймала участь у соціальному захисті її чоловіка.
          З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та, зокрема, наполягаючи на тому, що відповідач був зобов`язаний повно та всебічно розглянути її звернення, дослідити подані нею документи та прийняти відповідну постанову, а також зазначає, що відповідач неправильно та однобічно трактує норми чинного законодавства.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020, яка занесена до протоколу судового засідання, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України, з урахуванням того, що наявні у справі матеріали є достатніми для її вирішення апеляційним судом.
Разом з тим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.
Згідно зі статтею 6 КАС України та статтею 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін з наступних підстав.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у результаті множинного осколкового поранення, наслідки якого у вигляді рубців м`яких тканин правої та лівої кисті, деформації та анкілозу 2-го пальця правої кисті, металевого осколка області основної кістки 4-го пальця правої кисті, отримав контузію (1968 рік), пов`язану з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується постановою Центральної ВЛК МВС України від 07.09.2009 № 24.
ОСОБА_2 мав статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 07.02.1997 Щорським райвійськкоматом Чернігівської області).
06.07.2006 ОСОБА_2 під час первинного огляду, на підставі акта огляду МСЕК № 1433 безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання.
06.10.2009 ОСОБА_2 під час повторного огляду, на підставі акта огляду МСЕК № 1323 безстроково встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності – контузія, поранення пов`язане з виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
14.12.2011 ОСОБА_2 під час повторного огляду, на підставі акта огляду МСЕК № 2324, безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - контузія, поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
18.08.2015 ОСОБА_2 під час повторного огляду, на підставі акта огляду МСЕК № 852/4, безтерміново встановлено 1Б групу інвалідності, причина інвалідності - контузія, поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
19.08.2015 Управлінням соціального захисту населення Щорської РДА ОСОБА_2 видано відповідне посвідчення.
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 помер у віці 70-ти років, про що 23.09.2019 складено відповідний актовий запис № 337 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 23.09.2019 Сновським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Чернігівській області).
01.10.2019 позивачем подано заяву до Центральної медичної ВЛК МВС України щодо встановлення причинного зв`язку смерті її чоловіка ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби (а.с.51).
Листом від 01.10.2019 № 33/2-Н-133 головою Центральної медичної ВЛК МВС України Лисенком Анатолієм повідомлено позивачу, що за результатами розгляду медичної та іншої документації, складеної щодо ОСОБА_2 , встановлено, що постановою ЦВЛК від 07.09.2009 № 24 йому було встановлено причинний зв`язок поранення, контузії (1968 рік) із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Причинний зв`язок захворювань серцево-судинної системи ОСОБА_2 не встановлювався. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 19.09.2019 № 213 смерть ОСОБА_2 наступила від хронічної серцево-судинної недостатності, ішемічної хвороби серця, які діагностовано йому після звільнення з військової служби. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
16.10.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати їй постанову та витяг з протоколу засідання Центральної медичної ВЛК МВС України про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті ОСОБА_2 . 
Крім того, 16.10.2019 позивачем відповідачу подано заяву, в якій вона просила переглянути постанову про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті ОСОБА_2 , а також витребувати із Чернігівського обласного госпіталю ветеранів війни, Українського госпіталю для воїнів-інтернаціоналістів м. Київ, Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни с. Циблі Переяславо-Хмельницького району Київської області та Сновської центральної районної лікарні Чернігівської області медичні документи (медичні карти стаціонарного хворого, медичні карти амбулаторного хворого, консультативні висновки тощо) для вирішення питання про причинний зв`язок смерті її чоловіка із пораненням під час проходження військової служби, залучити головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності – інших спеціалістів; надати постанову та витяг із протоколу засідання Центральної медичної ВЛК МВС України про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті ОСОБА_2 .
Листом від 21.10.2019 № 33/2-Н-133/2 головою Центральної медичної ВЛК МВС України позивача повідомлено, що раніше, а саме листом від 01.10.2019 №  33/2-Н-133 їй вже надавалася відповідь про відсутність підстав для задоволення її прохання про встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. 
Крім того, у вказаному листі відповідачем також зазначено, що в наданих позивачем матеріалах відсутня документація, яка підтверджує захворювання системи кровообігу, що спричинили смерть, у період проходження служби (1967-1968 роки), у зв`язку з чим відсутні підстави для встановлення причинного зв`язку захворювань ОСОБА_2 , що призвели до його смерті, з проходженням військової служби та виконанням обов`язків військової служби.
У подальшому ОСОБА_1 звернулась до відповідача із запитом, в якому просила надати їй постанову та витяг з протоколу засідання Центральної медичної ВЛК МВС України про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті ОСОБА_2 . 
Листом від 11.11.2019 № 33/2-Н-133/3 головою Центральної медичної ВЛК МВС України позивачу роз`яснено, що при розгляді питання про причинний зв`язок захворювання (поранення) за зверненням зацікавленої особи ВЛК повідомляє її про своє рішення, а якщо за результатами розгляду прийнято постанову, направляє її заявникові або видає особисто.
Також у вказаному листі відповідачем було зазначено, що відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів відсутні підстави для встановлення причинного зв`язку захворювань ОСОБА_2 , що призвели до його смерті, з проходженням військової служби та виконанням обов`язків військової служби, що прийняття постанови у такому випадку чинними нормативними актами не передбачено і що в наданих позивачем матеріалах відсутня документація, яка б підтверджувала наявність у ОСОБА_2 у період проходження ним служби (1967-1968 роки), захворювань системи кровообігу, що спричинили його смерть в 2019 році, про що її було поінформовано листами від 01.10.2019 № 33/2-Н-133 та від 21.10.2019 № 33/2-Н-133/2 з наданням роз`яснень у відповідності до вимог чинного законодавства.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №  2801-XII (далі – Закон № 2801-XII), «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII (далі – Закон № 2657-XII), Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285, (далі - Положення № 285), Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі – Положення № 402), Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі – Положення № 1317).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 39-1 Закону № 2801-XII передбачено, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.
У статті 40 Закону № 2801-XII визначено, що медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.
Організація діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи визначена Положенням № 285.
Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу І Положення № 285 основним завданням ВЛК є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу.
Згідно з пунктом 5 розділу І Положення № 285 ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань військово-лікарської експертизи. Постанови ВЛК щодо причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва) приймаються згідно з вимогами відповідних розділів цього Положення та Положення про ВЛЕ у ЗС України.
Пунктами 1, 2 розділу ІІ Положення № 285 лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК.
Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).
Пунктом 3 розділу ІІ Положення № 285 передбачено, що ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС).
Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Положення № 285 у питаннях проведення лікарської та військово-лікарської експертизи штатні і позаштатні ВЛК підпорядковуються ЦВЛК, постанови якої можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.
Згідно з пунктом 16 розділу ІІ Положення № 285 до функцій штатних ВЛК входять, зокрема: організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги; перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках; затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК.
Пунктом 17 розділу ІІ Положення № 285 передбачено, що штатні ВЛК мають право, зокрема: запитувати у разі потреби медичні документи (медична карта стаціонарного хворого, медична карта амбулаторного хворого, консультативні висновки тощо), матеріали службових перевірок, характеристики на особу, довідки з архіву, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття експертного висновку та постанови ВЛК; залучати лікарів-спеціалістів закладів охорони здоров`я МВС, лікарів-спеціалістів інших міністерств та відомств (за їх згодою) для вирішення питань лікарської і військово-лікарської експертизи.
Згідно з пунктом 18 розділу VIII Положення № 285 визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз. Звільнені зі служби поліцейські, яким постановою ВЛК встановлено причинний зв`язок захворювань відповідно до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 165/5356, мають право на внесення змін до зазначених постанов згідно з цим Положенням.
Установлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв), що призвели до смерті поліцейських, колишніх поліцейських, військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового чи начальницького складу, проводиться штатними ВЛК з урахуванням раніше прийнятої постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень (за її наявності), висновку патолого-анатомічного дослідження (судово-медичної експертизи) про причину їх смерті. Лікарська довідка про причину смерті (без проведення патолого-анатомічного дослідження) може бути врахована ВЛК, як виняток, у разі підтвердження діагнозу медичною документацією, складеною за життя цієї особи (пункт 19 розділу VIII Положення №285).
Положенням № 1317 передбачено, що міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії визначають причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого (абзац 6 підпункту 1 пункту 11).
Пунктом 29 розділу VIII Положення № 285 передбачено, що якщо питання про причинний зв`язок захворювання (поранення) розглядалось за заявою звільненої зі служби особи, то ВЛК повідомляє заявника про своє рішення, а якщо за результатами розгляду прийнято постанову, - надсилає чи видає її заявнику особисто.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі – Положення № 402), пунктом 1.3 якого встановлено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Відповідно до пункту 2.1 Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно з пунктом 2.3 розділу I Положення № 402 Центральна ВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України. На Центральну ВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ЦВЛК має право, зокрема, витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребовування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Пунктом 20.1 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення. Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).
Відповідно до пункту 21.30 розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II Положення.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв), які призвели до смерті поліцейських, колишніх поліцейських, військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового чи начальницького складу, належить до компетенції штатних ВЛК.
При цьому, для реалізації наведеної компетенції ВЛК надано право витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, які в сукупності з усіма іншими відповідними медичними документами щодо конкретної особи підлягають ретельному дослідженню ВЛК, за результатами якого Комісія повинна прийняти відповідне рішення (постанову) за заявою особи, що до неї звернулася.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач є штатною ВЛК і саме до його компетенції належить встановлення причинного зв`язку між смертю чоловіка позивача та його пораненням, контузією, отриманими у 1986 році під час виконання обов`язків військової служби.
Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, під час розгляду заяви позивача щодо встановлення вказаного причинно-наслідкового зв`язку між смертю чоловіка позивача та його пораненням ЦВЛК не здійснювалося витребування з відповідних медичних установ всіх належних для повного і всебічного розгляду даного питання медичних документів щодо захворювання позивача, зокрема тих, на які вказувала безпосередньо позивач, а отже, й не проводилося та не могло бути проведеним відповідне ретельне дослідження для вирішення спірного питання.
Крім того, апеляційний суд відзначає, що відповідачем не було прийнято жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача, а лише направлено їй листа, що не є рішенням та носить суто інформаційних характер.  
При цьому, доводи апелянта про те, що позивач може звернутися із зазначеного нею питання до Чернігівської обласної МСЕК, яка вже приймала участь у соціальному захисті її чоловіка, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як відзначалося вище, до компетенції саме відповідача як штатної ВЛК належить вирішення питання щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю і пораненням, котузією чоловіка ОСОБА_1 , з приводу якого позивачем й було подано відповідну заяву.
Твердження апелянта про те, що постанову за результатами розгляду заяви позивача ним не було прийнято через відсутність відповідних правових підстав, що законодавством не передбачено прийняття такої постанови за заявою вдови і що членами Комісії було опрацьовано документи, подані ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на викладене раніше.
Посилання апелянта на те, що запитувані позивачем відомості є лікарською таємницею, судова колегія вважає безпідставними і такими, що суперечать приписам спеціального Закону № 2801-XII, зокрема нормам ст.ст. 39-1, 40, на які посилається сам же апелянт.
Водночас, колегія суддів відзначає, що в даному випадку предметом запиту позивача до ЦВЛК було не надання відомостей про захворювання та/або стан здоров`я її померлого чоловіка, як на тому наполягає відповідач, а встановлення зв`язку між його смертю та наявним в нього захворюванням, що є зовсім іншою інформацією.
Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
З огляду на це, апеляційна скарга Центральної медичної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року – без змін.
Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної медичної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 19 травня 2019 року.

Головуючий суддя          

Судді: