Номер провадження: 22-ц/813/3666/20 
Номер справи місцевого суду: 520/3923/18
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,                
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи: 
позивач- ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 
відповідач- Київська районна адміністрація Одеської міської ради 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2018 року у складі судді Калініченко Л.В.,
в с т а н о в и в:
У квітні 2018 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просила: визнати бездіяльність Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо ухилення від укладання з ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітньої ОСОБА_2 , договору найму квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Київську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітньої ОСОБА_2 , договір найму квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що у березні 2015 року, діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулася з позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання за малолітньою ОСОБА_2 права на житлову площу. 11.01.2016 Київським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у справі №520/3668/15-ц, яким позов задоволено повністю та визнано за ОСОБА_2 право на житлову площу, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення набрало законної сили 22.01.2016. На час звернення до суду з даним позовом рішення є чинним і таким, що підтверджує законні підстави для знаходження та проживання малолітньої ОСОБА_2 у вказаній житловій квартирі. ОСОБА_1 , діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_2 неодноразово зверталася до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з заявами щодо укладення з нею, як законним представником ОСОБА_2 договору найму житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , проте, на даний час відповідачем рішення суду не виконано.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2018 року позов задоволено. Визнано бездіяльність Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо ухилення від укладання з ОСОБА_1 , як законним представником малолітньої ОСОБА_2 договору найму квартири АДРЕСА_2 . Зобов`язано Київську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_1 , як законним представником малолітньої ОСОБА_2 договір найму квартири АДРЕСА_2 .
Не погоджуючись з рішенням суду, Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася з апеляційною скаргою в якій просить його скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Київського районного суду у справі №520/3668/15-ц від 11.01.2016 визнано право на житлову площу, однак не вказано, яке саме право має на увазі суд (при тому, що право користування позивача було предметом розгляду у справі №520/14333/13-ц). Тому, не зрозуміло з яких підстав суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 має саме право на користування даним житловим приміщенням, та як користувач має право проживати у вказаній квартирі зі своїми родичами: батьками і братом. Ухвалюючи рішення, суд не може керуватись припущеннями. При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції врахував обставини, встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2016 у справі № 520/3668/15-ц та повністю проігнорував обставини, встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2015 у справі № 520/14333/13-ц. Таким чином не зрозуміло, з яких саме підстав рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2016 у справі № 520/3668/15-ц має переважну дію над рішенням того ж суду від 09.02.2015 у справі № 520/14333/13-ц, з яким погодились Апеляційний суд Одеської області та Вищий спеціалізований суд України, предметом розгляду якого було саме право вказаних осіб щодо проживання та користування спірною квартирою.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
25.02.2020 від Київської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява про відкладення розгляду справи до з`ясування питання щодо представництва органів місцевого самоврядування в суді як відповідача.
Враховуючи, належне повідомлення відповідача про розгляд справи, а також факт того, що апелянт з дати відкриття апеляційного провадження (15.03.2019) мав достатньо часу для вирішення питання щодо представництва в суді, судова колегія, порадившись на місці, вирішила в задоволенні заяви відмовити, розгляд справи здійснювати за відсутністю представника відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Матеріали справи свідчать, що відповідно до довідки про склад сім`ї ОСОБА_2 зареєстрована з 16.05.2011 разом із батьком в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.19). 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2015 у справі №520/14933/13-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.04.2015, які в свою чергу залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2016, виселено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2 , без надання іншого житлового приміщення. Рішенням суду встановлений факт безпідставного вселення. 
Вказаним судовим рішенням в задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про визнання права користування квартирою відмовлено з посиланням на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, яким має бути Київська районна адміністрація Одеської міської ради.
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, звернулася з окремим позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права на житлову площу квартири АДРЕСА_2 .
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2016, яке набрало законної сили 22.01.2016, визнано за ОСОБА_2 , 2011 року народження право на житлову площу, а саме квартиру АДРЕСА_2 (а.с.9-12).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2017 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Одеси 10.03.2017 у справі №520/14933/13-ц про виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення. 
Зупинено виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Одеси 10.03.2017 у справі №520/14933/13-ц про виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Витребувано з Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Одеси 10.03.2017 у справі №520/14933/13-ц про виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення (а.с.14-16). 
На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2016, ОСОБА_1 , як законний представник малолітньої ОСОБА_2 звернулася до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з листом про укладання договору найму (а.с.23-24).
Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, за ОСОБА_2 визнано право на житлову площу квартири АДРЕСА_2 . 
ОСОБА_2 є малолітньою дитиною, їй наразі 9 років та за нормами цивільного законодавства ОСОБА_1 , яка є її законним представником, має право на укладення з відповідачем договору найму житлової квартири АДРЕСА_2 від імені дитини.
Відповідач від укладання договору оренди ухиляється, та вказаний факт не заперечує. Вказане призводить до порушення прав малолітньої дитини.
За таких обставин висновок суду про бездіяльність Київської районної адміністрації Одеської міської ради відносно ухилення від укладення договору найму вказаної квартири, з позивачем як представником малолітньої дитини, є обґрунтованим.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції проігнорував обставини, встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2015 у справі №520/14333/13-ц, проте врахував обставини, які встановлені в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2016, підставою скасування рішення суду бути не можуть, оскільки рішення суду, яким визнано право на житло за ОСОБА_2 , набрало законної сили, ухвалено пізніше, з підстав, які не досліджувалися в іншій справі, і Київською районною адміністрацією Одеської міської ради рішення не оскаржене в апеляційному порядку, незважаючи на статус відповідача у цій справі. 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2017 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Одеси 10.03.2017 у справі №520/14933/13-ц про виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Зазначена ухвала Київською районною адміністрацією Одеської міської ради не оскаржена.
Доводи апеляційної скарги про незрозумілість висновків суду першої інстанції щодо прав родичів дитини на проживання в квартирі підставою скасування рішення суду бути не можуть, оскільки зміст резолютивної частини рішення містить висновки про право укладання договору з ОСОБА_1 лише як законним представником малолітньої дитини ОСОБА_2 і прав інших осіб на користування житлом не визначає.
Зважаючи на такі обставини, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06.03.2020.

Головуючий: 

            Судді: