УХВАЛА

27 травня 2020 року 
Київ
справа №420/4790/19
адміністративне провадження №К/9901/12348/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (далі - ГУ ДПС) (правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області) (далі - ГУ ДФС) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2020 у справі за адміністративним позовом Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області до Державної фіскальної служби України, треті особи: ГУ ДФС, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «БРУХТ» про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України від 25.03.2019                                №13963/6/99-99-11-06-01-25,
У С Т А Н О В И В:
04.05.2020 ГУ ДПС звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2020, у якій, посилаючись порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
За змістом статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - Кодекс, КАС) відкриття касаційного провадження обумовлено, зокрема, відповідністю касаційної скарги вимогам цього Кодексу щодо форми і змісту касаційної скарги.
Касаційна скарга ГУ ДПС не відповідає вимозі пункту 4 частини другої та частини четвертої статті 330 КАС.
Відповідно до положень частини четвертої статті 328 КАС підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті (частина перша цієї статті стосується оскарження  рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції) є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
В залежності від підстави касаційного оскарження судового рішення додаткові вимоги до касаційної скарги встановлені нормами абзаців другого - четвертого пункту 4 частини другої статті 330 КАС.
ГУ ДПС в касаційній скарзі підставами касаційного оскарження зазначає пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС.
На обґрунтування цього посилається на невідповідність висновків суду першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях висновкам Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права в постановах від 22.11.2018 (справа №804/979/16), від 20.12.2018 (справа №804/2035/16), від 20.11.2019 (справа №808/4417/14), від 16.10.2018 (справа №816/828/17).
Також, ГУ ДПС посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляд контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916, у подібних правовідносинах (оскаржується рішення контролюючого органу вищого рівня, прийнятого в процедурі адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, іншою особою, а не платником податку).
Щодо підстави, встановленої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, то в цій частині касаційна скарга не відповідає в повній мірі пункту 4 частини другої статті 330 КАС.
За змістом норми цього пункту в касаційній скарзі слід зазначити, в тому числі, яка норма (норми) матеріального права неправильно застосована (застосовані) або яка норма (норми) процесуального права порушена (порушені) судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в якій постанові Верховного Суду та в якій справі ці норми були застосовані по іншому. 
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон України №3674-VI) (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 відкрито провадження у цій адміністративній справі.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України №3674-VI (у редакції, чинній на час подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
В касаційній скарзі порушується питання про перегляд в касаційному порядку рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2020.
За змістом оскаржуваних судових рішення позовна заява містить 1 вимогу не майнового характеру.
Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову не майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, або фізичною особою- підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на 01.01.2019 встановлено у розмірі 1921,00 грн.
Отже, ставка судового збору за подання касаційної скарги у цій справі становить               3 842,00 грн (1 921,00 грн х 200%).
Відповідно до частини другої статті 332 КАС до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Враховуючи вище викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого скаржник має право надати/надіслати суду касаційної інстанції: заяву, в якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 248, 332, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення»  Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області залишити без руху. 
Встановити для усунення зазначених в ухвалі недоліків десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, але не менше ніж на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
М.М. Гімон 
 М.Б. Гусак ,
Судді Верховного Суду