УХВАЛА

02 квітня 2020 року 
м. Київ

Справа №  906/451/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Баранець О.М. - головуючий, Студенець В.І., Погребняк В.Я. 
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон»
на ухвалу  Північно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Тимошенко О.М., Юрчук М.І., Крейбух О.Г.
від 23.10.2019 
за позовом Національного банку України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"
про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Тайлон» 02.03.2020 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій викладено вимогу про скасування ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі № 906/451/18.
Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 17.03.2020 визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Студенець В.І., Погребняк В.Я.
Дослідивши матеріали касаційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального   кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі №  906/451/18 Товариству з обмеженою відповідальністю «Зернопоставка-М» відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018.
Правовою підставою визначено частину п?яту статті 272 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю   «Приватофис» зверталося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018 у справі № 906/451/18.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 апеляційну скаргу відповідача на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018 у справі № 906/451/18 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018 залишено без змін.
Тобто Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернопоставка-М» звернулося з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018 у справі № 906/451/18, яка вже була переглянута в апеляційному порядку. При цьому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопоставка-М» не містить інших доводів, відмінних від доводів апеляційної скарги відповідача, які вже були розглянуті Північно-західним апеляційним господарським судом під час винесення постанови апеляційного господарського суду від 25.03.2019, у зв?язку з чим у відкритті апеляційного провадження відмовлено.
Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі   №  906/451/18 мотивована порушенням судом апеляційної інстанції статті 129 Конституції України, пункту 2 частини 3 статті 2, статті 7, статті 255 Господарського процесуального кодексу України щодо забезпечення його права на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції.
Наявність у касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» вказівки на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі № 906/451/18 не може бути підставою для вирішення питання про відкриття касаційного провадження щодо неї, оскільки у прохальній частині касаційної скарги скаржником ставиться питання про скасування саме ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі № 906/451/18.
Відповідно до частини 3 статті 125 Конституції України Верховний Суд є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.
Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі №  906/451/18 постановлена з дотриманням положень частини п?ятої статті 272 Господарського процесуального кодексу України. Скаржником не наведено іншого застосування судами зазначеної правової норми при вирішенні судових справ.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).
Не можна розглядати перегляд, як замасковану апеляцію. Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.
В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
Використання касаційним судом оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: «суспільний інтерес», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «малозначні справи», тощо, виходячи з високого статусу Верховного Суду, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, оскільки у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень і застосування Судом таких повноважень не може вважатися обмеженням доступу особи до процесу правосуддя.
Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі № 906/451/18, оскільки правильне застосування судами попередніх інстанцій норм Господарського процесуального кодексу України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається (частина 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України).
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Керуючись статтями 234, 235, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі №  906/451/18.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі , яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. Баранець

Судді                                                                                           В. Студенець

                                                                                          В. Погребняк