ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 659/19/20
Номер провадження: 22-ц/819/697/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Бездрабко В.О.,
Кузнєцової О.А., 
секретар                                        Шибінська А.В.
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження»
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на ухвалу судді Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 10 березня 2020 року ОСОБА_10 про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про тлумачення умов правочину 
ВСТАНОВИВ:
В січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про тлумачення умов правочину, а саме тлумачення пункту 41 договорів оренди землі від 01 грудня 2015 року, які укладені між орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження» та відповідачами в частині застосування права з врахуванням пунктів 39, 40 вказаних договорів. 
06 березня ТОВ "Відродження" звернулось до  суду з заявою  про забезпечення позову, вказавши, що 15 січня 2020 року ТОВ «Відродження» намагалося розпочати підготовчі роботи до весняно-польових робіт на земельних ділянках, які перебувають в оренді ТОВ «Відродження», відповідно до договорів оренди, однак відповідачі спільно з невідомими особами вчинили дії щодо перешкоджанню ТОВ «Відродження» в користуванні орендованими земельними ділянками.
Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, позивач просив суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо перешкоджанню ТОВ «Відродження» в користуванні земельними ділянками: кадастровий номер 6523882000:02:013:0040 загальною площею 6,37га, кадастровий номер 6523882000602601360017 загальною площею 6,38га, кадастровий номер 652388200060303560001 загальною площею 16,75га, кадастровий номер 6523882000:03:054:0003 загальною площею 16.75га,кадастровий номер6523882000:02:013:0042 загальною площею 6,37га, кадастровий номер 6523882000:02:013:0039 загальною площею 6,3766га, кадастровий номер 6523882000:01:008:0022 загальною площею 16,75га, кадастровий номер 6523882000:01:008:0021 загальною площею 16,75га, кадастровий номер 6523882000:01:008:0024 загальною площею 16,75га, кадастровий номер 6523882000:01:008:0023 загальною площею 16,75га, кадастровий номер 6523882000:01:008:0025 загальною площею 16,75га, кадастровий номер 6523882000:01:005:0007 загальною площею 16,75га, кадастровий номер 6523882000:04:005:0019 загальною площею 16,7498га, кадастровий номер 6523882000:04:005:0020 загальною площею 16,7502га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані в адміністративних кордонах Вільненської сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області.
Ухвалою судді Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 10 березня 2020 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про забезпечення позову відмовлено.
Ухвала судді першої інстанції мотивована тим, що суду не надано доказів та судом не встановлено, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також судом зазначено, що наявність самого по собі позову про тлумачення змісту договору оренди, не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії що перешкоджають ТОВ «Відродження» в користуванні зазначеними земельними ділянками, з огляду на те, що право власності зазначених осіб на ці земельні ділянки позивачем не оспорюється, а предметом спору є лише виключно правове тлумачення договорів оренди.        
З апеляційною скаргою на ухвалу суду звернулось  ТОВ «Відродження», яке вказує, що відповідно до ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами. 15 січня 2020 року ТОВ «Відродження» намагалось розпочати підготовчі роботи до весінньо-польових робіт, однак, незважаючи на вказані норми закону, відповідачі разом з невідомими особами перешкоджають їм в користуванні орендованими земельними ділянками. 
Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до значних фінансових збитків з боку товариства і позивач не зможе в подальшому захистити свої права і інтереси в рамках одного даного позову, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідачів ОСОБА_11 вкзала, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає меті та співмірності визначених нормам ЦПК України. Звертає увагу суду, що в провадженні суду першої інстанції знаходиться позов тільки про тлумачення правочину, на час розгляду судом першої інстанції заяви про забезпечення позову будь-яких позовних вимог про зобов`язання відповідачів виконувати в натурі зобов`язання узяті за договорами оренди землі від 01.12.2015 року не було заявлено. Вказує, що в період, коли договори були розірвані, відповідачі обробили земельні ділянки та засіяли їх озимою пшеницею. Наразі позивач, достовірно знаючи, що на землях є врожай, що належить відповідачам, намагається вчинити, шляхом такого забезпечення позову, незаконні дії щодо відповідачів. 
Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, відповідність ухвали суду нормам цивільно процесуального закону, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
13 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про тлумачення умов правочину, в якому просило постановити рішення про тлумачення пункту 41 договорів оренди землі від 01 грудня 2015 року, які були укладені між орендарем – товариством з обмеженою відповідальністю та орендодавцями в частині застосування права з врахуванням п.39,40 Договорів.
Із надісланих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи вбачається, що відповідачі, застосувавши положення п.41 Договорів оренди від 01 грудня 2015 року, яким передбачено, що розірвання договору оренди землі допускається в односторонньому порядку, 23.08.2019 року направили орендарю ТОВ «Відродження» повідомлення-вимоги про розірвання договорів оренди. 05 вересня 2019 року державним реєстратором за результатами розгляду заяв відповідачів щодо припинення оренди, проведено державну реєстрацію припинення права оренди земельних ділянок.
Наказом Міністерства юстиції України від 19 грудня 2019 року № 4078/5 за результатами розгляду скарги ТОВ «Відродження» скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 05 вересня 2019 року щодо припинення оренди.
Тобто на час звернення до суду ТОВ «Відродження» договори оренди є чинними. 
Позивач з метою запобігання різного тлумачення спірного пункту 41 Договорів просив постановити рішення про його тлумачення з врахуванням пунктів 39, 40 вказаних договорів.
Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень.
Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зобов`язати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Предметом позову у даній справі є тлумачення змісту конкретного пункту договору оренди, при тому, що на час звернення з заявою про забезпечення позову договір є чинним і вимог щодо усунення перешкод користування орендованими земельними ділянками позивач не ставив.
Задоволення чи відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо перешкоджанню ТОВ «Відродження» в користуванні орендованими земельними ділянками, ні яким чином не впливає на виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог про тлумачення пункту правочину.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що ним заявлена також позовна вимога про спонукання відповідачів виконувати в натурі зобов`язання узяті за договорами оренди землі від 01 грудня 2015 року, однак, як слідує з направлених на адресу апеляційного суду матеріалів справи, на час розгляду заяви про забезпечення позову таких вимог позивачем не було заявлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність позову про тлумачення змісту договору оренди, не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії що перешкоджають ТОВ "Відродження" в користуванні зазначеними земельними ділянками, тому обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співрозмірним із предметом спору.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про забезпечення позову відсутні.
Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» залишити без задоволення. 
Ухвалу судді Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 10 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текс постанови складено 22 травня 2020 року 

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова