ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/13521/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
         суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
          за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року (суддя Горбалінський В.В., повний текст складено 02.03.2020р.) у справі №160/13521/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест КО» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, - 

                                             В с т а н о в и В :
       
ТОВ «Харвест КО» звернулося до суду з позовом в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ДН2544/262НП-2/СПТД-ФС/557 від 06.11.2019 року, винесену уповноваженими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладання штрафу, якою накладено на ТОВ “ХАРВЕСТ КО” штраф у розмірі 417  300грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що оскаржувана постанова, прийнята відповідачем, є протиправною та необґрунтованою, оскільки твердження відповідача про неможливість інспекційного відвідування та створення позивачем йому перешкод у проведенні інспекційного відвідування спростовуються фактом того, що позивач не спричиняв активних дій для створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування.
Крім того, позивач зазначав, що відповідач не дотримався вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №509, який затверджений постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2013 року (далі – Порядок №509) щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи та забезпечення його права на участь у розгляді справи.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини справи не дають підстав для висновку про те, що позивачем створювалися перешкоди у проведенні заходу державного контролю. Такі висновки суд обґрунтував тим, що позивачем надані докази того, що на час проведення інспекційного відвідування, директор позивача перебував у службовому відрядженні, у зв`язку з чим не міг бути присутнім під час проведення інспекційного відвідування та не міг надати документи, які стосувалися предмета заходу державного контролю. Про вказані обставини був повідомлений відповідач, якому, в подальшому, і були надані для перевірки витребувані документи. Встановивши такі 
обставини справи, суд вказав на те, що у спірному випадку не можливо стверджувати про створення позивачем перешкод у проведенні інспекційного відвідування.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування до позивача спірних штрафних санкцій. Скаржник вказує на те, що факт перебування посадової особи позивача у відрядженні не був підтверджений а ні під час прибуття посадових осіб органу державного контролю для проведення інспекційного відвідування, а ні на час розгляду справи про застосування штрафних санкцій. З цих підстав скаржник вказує на безпідставність висновків суду першої інстанції щодо об`єктивної неможливості присутності директора підприємства під час проведення інспекційного відвідування. Також скаржник зазначає те, що окрім факту відсутності директора підприємства під час проведення заходу державного контролю, позивачем не було надано і витребуваних документів, що також свідчить про створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування та є підставою для застосування штрафних санкцій.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до наказу від 10.09.2019 року № 591-І, направлення на інспекційне відвідування від 10.09.2019 року №198-н, було призначено проведення інспекційного відвідування з питань додержання вимог законодавства про працю у ТОВ “ХАРВЕСТ КО” з 11.09.2019 року по 16.09.2019 року.
11.09.2019 року було розпочато інспекційне відвідування у ТОВ “ХАРВЕСТ КО”.
За адресою ТОВ “ХАРВЕСТ КО” перебувала ФОП ОСОБА_1 , яка повідомила, що здає в оренду приміщення  ТОВ “ХАРВЕСТ КО”, однак керівника та працівників Товариства виявлено не було.
11.09.2019 року інспекторами відповідача під час телефонної розмови було повідомлено керівника Товариства – ОСОБА_2 про неможливість проведення інспекційного відвідування, також було повідомлено керівника Товариства, що інспекційне відвідування буде призупинене та поновлено 13.09.2019 року.
Також, 11.09.2019 року посадовими особами відповідача було повідомлено уповноважену особу позивача про необхідність надання документів у строк до 13.09.2019 року.
Враховуючи означене, посадовими особами відповідача 11.09.2019 року було складено акт №ДН2544/262/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимога про надання документів №2544/262/НД.
11.09.2019 року відповідачем було отримано лист від позивача, в якому повідомлялось, що керівник підприємства відсутній за адресою реєстрації підприємства у зв`язку з відрядженням з виробничих потреб.
13.09.2019 року на підставі наказу “Про поновлення інспекційного відвідування” №600-Іпо та направлення від 13.09.2019 року №214-н інспекційне відвідування було поновлене.
13.09.2019 року інспектором праці контролюючого органу було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ДН2544/262/НП-2 з підстав того, що позивачем створено перешкоди у проведенні інспектором праці інспекційного відвідування шляхом відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої  ним особи за місцезнаходженням.
На підставі виявленого порушення контролюючий орган направив повідомлення на адресу Товариства, яким призначив розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.
На підставі Акту №ДН2544/262/НП-2 від 13.09.2019 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим Ігорем Михайловичем було прийнято постанову  №ДН2544/262/НП-2/СПТД-ФС/557 від 06.11.2019 року про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю “ХАРВЕСТ КО” у розмірі 417   300,00 (чотириста сімнадцять тисяч триста гривень 00 копійок).
Правомірність та обгрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Так суд першої інстанції правильно виходив з того, що Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено ПКМУ від 21.08.2019 № 823 “Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю”.
У свою чергу посилання відповідача на те, що такий порядок врегульований постановою КМУ №295 від 26.04.2017р., є безпідставними, оскільки на час проведення інспекційного відвідування, у спірному випадку, постанова КМУ №295 втратила чинність на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У відповідності із п.10 Порядку №823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право:
1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;
2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;
3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;
4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;
5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;
6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;
7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.
Відповідно до п.11 Порядку №823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.
Згідно із п.14 Порядку №823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.
Отже відсутність об`єкта відвідування за зареєстрованим місцезнаходженням, ненадання витребуваних документів, визначається законодавством як створення перешкод в діяльності інспектора праці.
Відповідно до абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні – у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
Згідно абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
У свою чергу, абзац другий частини 2 ст.265 КЗпП України передбачає відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску а загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.
У спірному випадку до позивача застосовані штрафні санкції на підставі положень абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України.
Фактично підставою для застосування штрафних санкцій стала відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням та не надання на обов`язкову вимогу витребуваних документів.
Правильно встановивши підстави для застосування до позивача спірних штрафних санкцій, суд першої інстанції обґрунтовано звернув уваги на таке.
Так встановлені обставини судом першої інстанції, які не спростовані відповідачем, свідчать про те, що директором ТОВ “ХАРВЕСТ КО” ОСОБА_2 видано наказ №КМ-19 від 09.09.2019 року “Про направлення у відрядження ОСОБА_2 ”, яким направлено у відрядження ОСОБА_2 до ТОВ “Агрокомцентр”, ПНД ККФ “КОНКОРД-ГЕЙ” для придбання матеріалів та запчастин необхідних для термінового ремонту комбайну, строком на 4 дні.
На підтвердження оформлення відрядження працівників представником позивача до суду надано наказ про відрядження від 09.09.2019 року №КМ-19, посвідчення про відрядження із відмітками про вибуття у відрядження , прибуття в пункти призначень, вибуття з них і прибуття до постійного місця постійної роботи, копія квитанції про витрати на паливо.
Згідно із вказаними документами директор позивача перебував у службовому відрядженні з 10.09.2019р. по 15.09.2019р.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутність керівника підприємства ТОВ “ХАРВЕСТ КО”, під час спроби посадовими особами відповідача здійснити інспекційне відвідування позивача, не може розцінюватись як створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування, оскільки його відсутність пов`язана з об`єктивними причинами.
Крім того, встановлені обставини справи свідчать про те, що керівником ТОВ “ХАРВЕСТ КО” Ковтуном О.О. було повідомлено відповідача про можливість участі у проведенні інспекційного відвідування з 16.09.2019 року, після повернення із відрядження. І вказані обставини представником відповідача у судовому засіданні не заперечувались.
При цьому, листом 17.09.2019 року керівником ТОВ “ХАРВЕСТ КО” Ковтуном ОСОБА_3 . ОСОБА_4 було виконано вимоги відповідача щодо надання необхідних для проведення інспекційного відвідування документів.
Встановивши зазначені обставини справи суд першої інстанції правильно виходив з того, що такі обставини не дають підстав стверджувати про те, що позивачем створювалися перешкоди відповідачу у проведенні заходу державного контролю, що свідчить про необґрунтованість застосування до підприємства спірних штрафних санкцій.
Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. Фактично позиція відповідача, яка наведена в апеляційній скарзі, зводиться до того, що відсутність позивача за зареєстрованим місцезнаходженням, на час проведення інспекційного відвідування та не надання витребуваних документів, у визначений інспектором праці строк, є безумовною підставою для застосування до об`єкта відвідування штрафних санкцій, які передбачені абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України.
Але з такими аргументами відповідача погодитися не можливо з огляду на те, що обґрунтованим рішенням суб`єкта владних повноважень можливо визнати лише те рішення, яке прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. Прийнявши рішення про застосування штрафних санкцій до позивача, відповідачем не було ураховано тих обставин, які унеможливили присутність посадової особи підприємства на час проведення інспекційного відвідування та не надання документів, у визначений інспектором праці строк. Хоча вказані обставини були об`єктивними та про такі обставин, як зазначено вище, посадові особи відповідача були обізнані.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі №160/13521/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 23.06.2020р.
Повний текст постанови складено 24.06.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк