УХВАЛА

07 квітня 2020 року 
Київ
справа №340/849/19
адміністративне провадження №К/9901/8239/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі № 340/849/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Державної казначейської служби України, де просив:
встановити протиправною бездіяльність відповідача, в особі начальника Проценко А.Л., у виконані обов`язку, покладеного законодавством щодо забезпечення повного, фактичного і всебічного виконання судового рішення, вимог визначених статті 129-1 Конституції, статей 6, 13 Конвенції ОПСЛ в ігнорування вимог статті 6 Конвенції ОПСЛ, практики Європейського суду у справі пілотного рішення «Іванов проти України» № 40450/04 від 15.10.2009, статей 1, 3, 9, 124, 129 Конституції України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, статей 14, 370 КАС України, статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в ході реалізації судового рішення П/811/278/14 від 21.03.2014;
встановити порушення вимог статей 124, 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13, статей 1 Протоколу І Конвенції ОПСЛ, вимог Закону України «Про виконавче провадження», розумних, граничних строків в ході реалізації судового рішення №П/811/278/14 від 21.03.2014, які покладені законодавством на відповідача;
зобов`язати відповідача в особі начальника Проценко А.Л., переглянути звернення позивача від 18.12.2018 та надану безвідповідальну відповідь № 15997/02.1-26 від 29.12.2018 та вчинити дії направлені на виконання вимог, покладених статей 2, 15, 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо ефективного, своєчасного і повного виконання постанови суду №П/811/278/17 від 21.03.2014;
стягнути за рахунок держави через Державну казначейську службу на його користь спричинену моральну шкоду в сумі 20000 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року, адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо звернення до суду з поданням про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні № 49645498, яке відкрито на підставі виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду, котрий видано за постановою від 21 березня 2014 року у справі №П/811/278/14. Зобов`язано Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області звернутися до суду з заявою про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні № 49645498. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь позивача моральну шкоду в сумі 20000 грн.
Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернулося до Верхового Суду із касаційною скаргою.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішенння, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини 3 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Положеннями статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2020 року у справі № 340/849/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду