КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А. 
Єдиний унікальний номер справи № 755/1375/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5433/2020
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
12 травня 2020 року                                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Мережко М.В.,
суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого дієадвокат Бердило Олег Миколайович, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року про повернення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасника справи: товариство з обмеженою відповідальністю «Амаріс Груп», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк», публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назірович,
 
встановив:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року заяву повернуто заявнику.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 є неповнолітнім, а тому не має права особисто здійснювати свої цивільні процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, тобто, не може бути заявником та позивачем по справі.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 ,  в інтересах якого діє якого дієадвокат Бердило О.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст.ст.175, 177 ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовна заява повертається у  випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Бердила О.М. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову (до подання позовної заяви).
Заява підписана представником ОСОБА_1 - адвокатом Бердилом О.М.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, не має права особисто здійснювати процесуальні права та обов`язки. Ухвала також обґрунтована тим, що предмет заяви про забезпечення позову виходить за межі правовідносин, визначених статтею 18 Сімейного кодексу України (право на безпосереднє звернення особи, яка досягла чотирнадцяти років, до суду за захистом свого права або інтересу).
Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Як видно з матеріалів справи, заява про забезпечення позову підписана 28 січня 2020 року адвокатом Бердилом О.М. (а.с. 6).
На підтвердження повноважень представника ( Бердила О.М. ) до заяви додано копії ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Бердилом Олегом Миколайовичем у Дніпровському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді (а.с. 15), свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Бердилом Олегом Миколайовичем (а.с. 14) та договору про надання правової (правничої) допомоги від 16 січня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Бердилом Олегом Миколайовичем (а.с. 13).
Як видно зі свідоцтва про народження, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 7), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, на день підписання заяви про забезпечення позову досяг чотирнадцяти років.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції вказував, що заявник ОСОБА_1 є неповнолітнім, а тому не має права особисто здійснювати свої цивільні процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, тобто, не може бути заявником та позивачем по справі.
За правилами ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та здійснювати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від 14 (чотирнадцяти) до 18 (вісімнадцяти) років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки у справах, що виникають з відносин, в яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.
Законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей є їх батьки, що визначено в ч. 1 ст. 242 ЦК України.
Статтею 31 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла 14 років, має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини, здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.
Статтею 32 ЦК України, частиною першою, встановлено, що фізична особа у віці від 14 до 18 років (неповнолітня особа), крім правочинів, передбачених вказаною вище статтею 31 ЦК України, має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку).
Частинами 2, 4 ст. 32 ЦК України встановлено, що неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.
Право на безпосереднє звернення особи, яка досягла чотирнадцяти років, до суду за захистом свого права або інтересу, передбачене і в статті 18 Сімейного кодексу України, в якій визначено наступні способи захисту: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Разом з цим, статтею 59 ЦПК України встановлено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.
За правилом ч. 3 вказаної статті, законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.
Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 (а.с. 7), тобто, його законним представником.
Як убачається із договору про надання правової (правничої) допомоги від 16 січня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Бердилом О.М., договір підписано ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_3 .
Отже, ОСОБА_3 передоручив надання правової допомоги, зокрема, і ведення справи в суді, адвокату Бердилу О.М. в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції вказаної обставини не врахував та дійшов передчасного висновку про відсутність у ОСОБА_1 цивільної процесуальної дієздатності. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»)
Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 379 382, 383, 384 України, апеляційний суд,
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого дієадвокат Бердило Олег Миколайович, задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                                                   М.В. Мережко
 
Судді:                                                                                                           С.М. Верланов
 
С.І. Савченко