ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2020 р.           Справа№ 927/934/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дідиченко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Руденко  М.А. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2020 року (повний текст складено 22.01.2020) 
у справі № 927/934/19 (суддя Моцьор В.В.)
За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
До Остерської квартирно-експлуатаційної частини району,
про стягнення 12 283,30грн.,-

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано позов про стягнення з Остерської квартирно-експлуатаційної частини району 11499,26грн пені та 3% річних у сумі 784,04грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору постачання природного газу № 15/16-ТЕ(Т)-39 від 13.01.2016 в частині своєчасної оплати вартості природного газу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2020 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки застосування приписів ч.3 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності цим Законом, наявність у відповідача заборгованості за отриманий газ на підставі договору, покладеного в основу позову, станом на 30.11.2016 не підтверджується матеріалами справи, а тому у позивача відсутні правові підстави для нарахування заявлених у позові сум пені та 3% річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
          
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2020 року у справі №927/934/19 та ухвалите нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що нарахування позивачем штрафних санкцій відповідно до статті 625 ЦК України на всю суму заборгованості за договором, в т.ч. суму заборгованості оплачену по спільним протокольним рішення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, є обґрунтованим та законним. Також, за твердженням позивача, висновки суду першої інстанції, що наслідком укладення спільних протокольних рішень у цій справі є зміна порядку і строку проведення розрахунків - не відповідають дійсності, не підтверджуються обставинами справи та не узгоджується з положенням норм законодавства та умовами договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 927/934/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 927/934/19 та роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

Відповідач станом на дату ухвалення постанови відзиву на апеляційну скаргу не подав. Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 була отримана відповідачем 08.04.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Колегією суддів враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", із змінами і доповненнями, внесеними  постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 та від 25.03.2020 № 239, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 24.04.2020 на всій території України встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04.05.2020 було внесено зміни до постанови від 11 березня 2020 р. №  211 "Про запобігання поширенню на території України гострої  респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", а саме продовжено період карантину до 22 травня 2020 р.
В той же час, даною постановою Кабінету Міністрів України з 11 травня 2020 р. були послаблені карантинні обмеження, які були встановлені постановою від 11 березня 2020 р. №   211, а саме дозволено здійснення професійної діяльності адвокатами та нотаріусами. 
А тому, враховуючи тимчасовий характер вжитих державою заходів для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, зважаючи на пом`якшення карантинних заходів з 11 травня 2020 року, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що подача відзиву на апеляційну скаргу є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2020 року.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

13.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - постачальник) та Остерською квартирно-експлуатаційною частиною району (надалі - споживач) укладено договір №15/16-ТЕ(Т)-39 постачання природного газу (договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.
Між тими ж сторонами укладено додаткові угоди до договору, а саме: №1 від 13.01.2016, №2 від 28.01.2016, №3 від 29.03.2016, №4 від 31.03.2016. 
Відповідно до п.1.2. договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. 
За змістом п.2.1. договору з урахуванням додаткової угоди №4 від 31.03.2016, постачальник передає споживачу з 01.01.2016 по 30.04.2016 газ обсягом до 1035,180 тис.куб.м., у тому числі по місяцях: січень - 353,510 тис.куб.м; лютий - 267,945 тис.куб.м.; березень - 263,725 тис.куб.м.; квітень - 150,000 тис.куб.м. 
Обсяги газу, що планується передати за цим договором (плановий обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку (п.2.1.2 договору).
Відповідно до п.3.4. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Згідно з п.5.1. договору, в редакції додаткової угоди №1 від 13.01.2016, регульована ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) на природний газ, який постачається за цим договором в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758.
Тарифи на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" установлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) і є обов`язковими за цим договором з моменту введення їх в дію.
В пункті 5.2. договору, в редакції додаткової угоди №1 від 13.01.2016, сторонами встановлено, що ціна за 1000куб.м газу за цим договором в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74грн, крім того податок на додану вартість - 20%.
До ціни на газ додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" - 17,20грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 20,64грн.
До сплати за 1000куб.м природного газу - 1770,74грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 2145,53грн.
Згідно з п.5.1. договору, в редакції додаткової угоди №4 від 31.03.2016, регульована ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) на природний газ, який постачається за цим договором в період з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №234.
В пункті 5.2. договору, в редакції додаткової угоди №4 від 31.03.2016, сторонами встановлено, що ціна за 1000куб.м газу за цим договором в період з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74грн, крім того податок на додану вартість - 20%. Всього до сплати з ПДВ - 2124,89грн
Згідно зі ст.12 договору з урахуванням додаткової угоди №4 від 31.03.2016, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 30.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
На виконання договору позивачем в період з січня по квітень 2016 року включно передано відповідачу природний газ загальною вартістю 1 952 702,27 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 на суму 758 465,60грн, від 29.02.2016 на суму 574 883,50грн, від 31.03.2016 на суму 565 829,37грн та від 30.04.2016 на суму 53 523,80грн (а.с. 28-31).
В пункті 6.1. договору сторонами узгоджено, що оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. 
Додатковою угодою №3 від 29.03.2016 до договору сторони погодили, що з урахуванням п.11.3 договору укладення договору(ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором, не звільняє споживача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком споживача сплатити на користь постачальника неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.
Згідно з п.6.1. договору, в редакції додаткової угоди №4 від 31.03.2016, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. 
Як вбачається з матеріалів справи, оплату відповідачем здійснено таким чином:
за природний газ, переданий позивачем в січні 2016 року згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2016 відповідачем сплачено, а позивачем зараховано 18.02.2016 - 758465,60грн;
за природний газ, переданий позивачем в лютому 2016 року згідно з актом приймання-передачі від 29.02.2016 відповідачем сплачено, а позивачем зараховано 29.03.2016 - 574883,50грн;
за природний газ, переданий позивачем в березні 2016 року згідно з актом приймання-передачі від 31.03.2016 відповідачем сплачено, а позивачем зараховано 20.04.2016 - 565829,37грн;
за природний газ, переданий позивачем в квітні 2016 року згідно з актом приймання-передачі від 30.04.2016 відповідачем сплачено, а позивачем зараховано 20.05.2016 - 53523,80грн.
Як зазначає позивач, відповідач розрахунки за переданий газ здійснював з порушенням строку, встановленого в п.6.1. договору, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача пеню та 3 % річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статями 11, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. 
Приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Предметом даного спору є стягнення пені і 3% річних у зв`язку з несвоєчасним погашенням основного зобов`язання за договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до п. 8.2. договору у разі невиконання споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
За приписом ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи несвоєчасну оплату отриманого в січні, лютому, березні, квітні 2016 року природного газу, позивач просить стягнути з відповідача 11  499,26 грн. пені та 784,04 грн. 3% річних.
В той же час, 30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.
Відповідно до приписів ст.  1 Закону № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього  Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Згідно зі ст. 1 Закону № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.
Згідно зі ст. 2 Закону № 1730-VIII дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.
Частиною 1 ст.  3 Закону № 1730-VIII передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.
За приписами частини першої статті 5 Закону № 1730-VIII реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.
На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до Закону №     1730-VIII.
Постановою Кабінету Міністрів України № 93 від 21.02.2017 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.
Так, відповідно до пункту 14 вказаного Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно з Законом № 1730-VIII; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.
З наведених норм вбачається, що для здійснення процедури врегулювання заборгованості (проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості) необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.
Разом з тим, ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ч. 3  ст. 7 Закону №  1730-VIII є нормою прямої дії, при цьому застосування її приписів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. 
Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і застосування процедури, передбаченої статтями 1, 2, 3 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII, за умови погашення заборгованості до набрання чинності цим Законом.
Якщо заборгованість погашено до набрання чинності Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII, тоді положення статей 1, 2, 3 вказаного Закону не застосовуються. Відтак не потребує доведення доказ включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість, яка є предметом регулювання цим Законом, не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, у зв`язку з припиненням зобов`язань щодо їх сплати, на підставі частини третьої статті 7 Закону від 03.10.2016 № 1730-VIII.
Судом встановлено, що на момент набрання чинності Закону України від 03.10.2016 № 1730-VIII заборгованість відповідача за спожиті енергоносії була погашена (до 30.11.2016), що також не заперечується позивачем.
Враховуючи, що позивач просить стягнути пеню та 3% річних, які нараховані на суму основного боргу, що була сплачена станом до набуття чинності Законом № 1730-VIII (30.11.2016), а відповідачем використовувався газ для виробництва теплової енергії, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення пені та 3 % річних, оскільки вони вважаються списаними відповідно до ч.  3  ст.  7 Закону № 1730-VIII, а виконання такої норми (списання санкцій) не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.
Вказане вище, зокрема, узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 905/403/17, від 23.05.2018 у справі № 908/2114/16, від 22.12.2018 у справі № 904/2961/18, від 18.12.2018 у справі № 905/301/18, від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 03.04.2018 у справі № 904/11325/16, від 06.09.2018 у справі № 925/106/18, від 01.04.2019 у справі № 922/2784/18. від 04.04.2019 у справі №     906/576/18, від 13.05.2019 у справі № 914/1535/18, від 14.05.2019 у справі №     905/300/18, від 29.05.2019 у справі № 916/2279/18, від 10.06.2019 у справі №     904/4592/18, від 11.06.2019 у справі № 905/1964/18, від 25.07.2019 у справі №     916/2278/18, від 02.10.2019 у справі №910/12724/18.
З огляду на встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про зміну порядку і строку проведення розрахунків внаслідок укладення спільних протокольних рішень, колегія суддів оцінює критично та відхиляє як необґрунтовані, оскільки такі висновки в оскаржуваному рішенні відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2020 у справі № 927/934/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2020 у справі № 927/934/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2020 у справі № 927/934/19 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи № 927/934/19 повернути до місцевого господарського суду.
         
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Руденко