Справа № 2-7356/10 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/258/20  Категорія: 39 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
09 червня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Данилюк В. А., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря – Лимаря Р. С.,
боржника – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «ФК «Профкапітал» звернулося в суд із заявою про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа.
Вимоги мотивує тим, що 12.12.2017 Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 2-7356/10 за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ухвалено рішення, яким стягнуто з останніх на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 1202/07-189 від 12.02.2007 в розмірі 568789,66 грн.
20.03.2018 постановою апеляційного суду Волинської області рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2017 скасовано та ухвалено нове про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як солідарних боржників з позичальником – ПП «Технобуд» на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12.02.2007 в розмірі 568789,66 грн.
Вказує, що 15.02.2019 ПАТ «Західінкомбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» уклали договір № 2018-12-29-000001-9 про відступлення права вимоги, за яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, а ТзОВ «ФК «Профкапітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Західінкомбанк», в тому числі і до ПП «Технобуд» та поручителів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
У зв`язку з чим, просить суд замінити стягувача у виконавчому листі з ПАТ «Західінкомбанк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал».
Крім того зазначає, що ПАТ «Західінкомбанк» не було передано оригінали виконавчих листів у зв`язку із втратою та відповідно вони не пред`являлись до виконання, а тому просить видати дублікати вказаних виконавчих листів.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» задоволено.
Постановлено замінити стягувача у виконавчому листі Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-7356/10 про стягнення з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код – НОМЕР_1 ) як солідарного боржника із позичальником – приватним підприємством «Технобуд» на користь публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568789 грн. 66 коп. – публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» (код ЄДРПОУ 39827967).
Замінити стягувача у виконавчому листі Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-7356/10 про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код – НОМЕР_2 ) як солідарного боржника із позичальником – приватним підприємством «Технобуд» на користь публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568789 грн. 66 коп.– публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» (код ЄДРПОУ 39827967).
Видати товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» дублікат виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-7356/10 про стягнення з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код – НОМЕР_1 ) як солідарного боржника із позичальником – приватним підприємством «Технобуд» на користь публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568789 грн. 66 коп. (п`ятсот шістдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять грн. 66 коп.).
Видати товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» дублікат виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-7356/10 про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код – НОМЕР_2 ) як солідарного боржника із позичальником – приватним підприємством «Технобуд» на користь публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568789 грн. 66 коп. (п`ятсот шістдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять грн. 66 коп.).
В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 покликаючись на неповне зясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати цю ухвалу та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення – без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2017 Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі №2-7356/10 за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ухвалено рішення, яким стягнуто з останніх на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 1202/07-189 від 12.02.2007 в розмірі 568789,66 грн. (а.с. 149).
20.03.2018 постановою апеляційного суду Волинської області рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2017 скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_1 , як солідарного боржника із позичальником - приватним підприємством «Технобуд» на користь публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568789 грн. 66 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 , як солідарного боржника із позичальником - приватним підприємством «Технобуд» на користь публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором № 1202/07-189 від 12 лютого 2007 року у розмірі 568789 грн. 66 коп. (а.с. 223-225).
15.02.2019 між ПАТ «Західінкомбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» укладено договір №2018-12-29-000001-9 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, а ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Західінкомбанк», в тому числі і до позичальника ПП «Технобуд» та поручителів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 239-240).
Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до вимог ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд за заявою сторони (заінтересованої особи), державного або приватного виконавця замінює таку сторону її правонаступником.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).
Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.
Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.
Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Виходячи із положень норм права, які регламентують спірні правовідносини, заміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Приймаючи до уваги положення ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 362/499/15-ц (провадження № 61-4837св19).
Суд першої інстанції, встановивши факт переходу прав вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до заявника, дійшов правильного висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.
Що стосується розгляду заяви в частині видачі дубліката виконавчого листа, апеляційний суд виходить з наступних мотивів.
Так судом встановлено, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області 06.05.2019 на адресу ПАТ «Західінкомбанк» надіслані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості та судового збору у справі №2-7356/10 для виконання (а.с. 231).
Разом з тим, як слідує із повідомлення ПАТ «Західінкомбанк» вказані виконавчі листи не були передані ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» у зв`язку із їх втратою та відповідно не пред`являлись до органів державної виконавчої служби на виконання(а. с. 236).
Із повідомлення Другого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області від 02.10.2019 вбачається, що на виконанні у відділі не перебували та не перебувають виконавчі листи Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-7356/10, видані на виконання постанови апеляційного суду Волинської області від 20.03.2018 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПП «Технобуд» заборгованості за кредитним договором 1202/07-189 від 12.02.2007 року в розмірі 568789,66 грн. (а.с. 237).
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).
Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції, встановивши що судове рішення не виконане, виконавчий лист, виданий на виконання постанови Волинського апеляційного суду від 20 березня 2018 року, на виконанні не перебував і не перебуває, його оригінал втрачено під час передачі із ПАТ «Західінкомбанк» до ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» не з вини останнього, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущений, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа.
За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа.
Покликання в апеляційній скарзі на те, що виконавчий лист про стягнення боргу перебував на виконанні і був повернутий з Пенсійного Фонду виконавцю на його вимогу не заслуговують на увагу, оскільки виконавчий лист який перебував на виконанні був виданий на підставі заочного рішення, яке було скасоване.
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.
Таким чином, докази та обставини, на які посилається боржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом були дотримані норми процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачає. Доводи апеляційної скарги не спростовують вправильних висновків суду та не впливають на законність даної ухвали.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий 

Судді