ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року	Львів	Справа № 140/3256/19 пров. № А/857/2225/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Гінди О.М., Качмара В.Я., 
за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.
розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року у справі № 140/3256/19 (рішення ухвалено в м. Луцьку, головуючий суддя Димарчук Т.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, 

                                                      в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06.11.2019 звернулася в суд із адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 14 червня 2019 року № UA205110/2019/000533/2.
В обґрунтування позову зазначає, що нею було надано усі документи, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за ціною вказаною декларантом. Відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості імпортованого автомобіля, а оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України (далі МК України), оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000533/2 від 14.06.2019.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Волинська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вказує, що під час опрацювання поданих декларантом разом з митною декларацією №UA205100/2019/008656 від 03.06.2019 документів щодо оформлення вказаного транспортного засобу встановлено, що подані до митного оформлення документи, а саме, рахунок-фактура № б/н від 25.04.2019 (довідка про передачу права власності) не відповідає вимогам п.1.2 Наказу ДМСУ від 17.11.2005 №1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України". 
Окрім того, до митного контролю та оформлення декларантом подано звіт про оцінку транспортного засобу №1409/19 від 30.05.2019. При цьому, при встановленні вартості транспортного засобу експертом використовувались дані з каталогу NADA guides. Витяг з вказаного каталогу містить інформацію про вартість даного транспортного засобу, яка коливається від 13300,00 -17600,00 доларів США з врахуванням пробігу. При визначенні вартості транспортного засобу експертом за середню вартість взято найменшу ціну, яка була наявна у витягу з каталогу NADA guides, а саме 13 300,00 доларів США, та в подальшому, з огляду на виявлені пошкодження, експертом скориговано вартість транспортного засобу в бік зменшення його ціни на рівні 7 605,00 доларів США. Вищевказане свідчить про наявність обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом документів щодо заявленої митної вартості товарів, її числових значень, що слугувало підставою для витребування у декларанта додаткових документів.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що гр. ОСОБА_2 в компанії "SGI" (Канада) було придбано легковий автомобіль - марки HONDA модель CIVIC, номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см3, календарний рік виготовлення - 2017, модельний рік виготовлення - 2017, тип двигуна - бензин, потужність - 118 kW,  тип кузова - купе, бувший у використанні, призначення - пасажирський, категорія ТЗ- М1, кількість місць 5, колісна формула - 4x2, виробник - Торговельна марка - HONDA вартістю 7493,91 CAD (канадських доларів), що підтверджується розрахунковими в тому числі банківськими документами: Salvage invoice (рахунком-фактурою) від 31.12.2018 №3179002, листом-підтвердженням з компанії "SGI" (Канада) від 24.04.2019, чеком від 31.12.2018 про здійснення оплати за даний автомобіль на суму 7493,91 CAD (канадських доларів) (а.с.18-19, 53-54).
В подальшому між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 02.05.2019, а саме, легкового автомобіля - марки HONDA модель CIVIC, номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см3, календарний рік виготовлення - 2017 за ціною 7  593,91 CAD.
Відповідно до п. 2.1. вищевказаного договору продавець зобов`язаний передати покупцю даний транспортний засіб та документи на нього після здійснення його митного оформлення на території України, проведення ремонтних робіт і відновлювальних робіт та сертифікації транспортного засобу в органах сертифікації України з отриманим Сертифікатом відповідності. Відповідно до п. 2.2. договору покупець зобов`язаний розрахуватися і прийняти транспортний засіб після виконання всіх зазначених умов в п. 2.1. даного договору. Оплата вартості за транспортний засіб буде проведена готівковими коштами за ціною домовленості з врахування ціни автомобіля (7 593,91 CAD), сплачених митних та інших платежів (по факту), вартості ремонтних і відновлювальних робіт автомобіля та вартості сертифікату відповідності.
03.06.2019 декларантом ПП "Прайд Сервіс" в інтересах ОСОБА_1 подано для митного оформлення в режимі імпорту митну декларацію (МД) №UA205100/2019/008656 від 03.06.2019 з метою декларування товару: легкового автомобіля - марки HONDA модель CIVIC, номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см3, календарний рік виготовлення - 2017, модельний рік виготовлення - 2017, тип двигуна - бензин, потужність - 118 kW,  тип кузова - купе, бувший у використанні, призначення - пасажирський, категорія ТЗ- М1, кількість місць 5, колісна формула - 4x2, виробник - Торговельна марка - HONDA.
Декларантом в графі 42 МД №UA205100/2019/008656 від 03.06.2019 вказано ціну товару в сумі 7 593,91 CAD та зазначено в графі 45 митну вартість в сумі 204 229,96 грн, що еквівалентно 10 308,45 CAD, яку визначено за 6 (резервним) методом визначення митної вартості товару.
На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення, декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: довідку про передачу права власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 від 25.04.2019 № б/н; коносамент (морська накладна) від 05.05.2019 №68676198; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29.05.2019 №UA205010/2019/219907 та додатковий аркуш; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (реєстраційний сертифікат) від 31.12.2018  №484724112; звіт про оцінку транспортного засобу від 30.05.2019 №1409/19 та інші документи (а.с.20-25,51-52,57-58).
14.06.2019 відповідач прийняв рішення № UA205110/2019/000533/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.16-17). 
Згідно з графою 30 оскаржуваного рішення відповідачем визначено митну вартість товару: легкового автомобіля - марки HONDA модель CIVIC, номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см3, календарний рік виготовлення - 2017, модельний рік виготовлення - 2017, тип двигуна - бензин, потужність - 118 kW,  тип кузова - купе, бувший у використанні, призначення - пасажирський, категорія ТЗ- М1, кількість місць 5, колісна формула - 4x2 за ціною 27 188,011 CAD (замість 10 308,45 CAD, що була заявлена декларантом).
Згідно з графою 33 рішення митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 7605,00 доларів США. Також встановлено, що рахунок-фактура №б/н від 25.04.2019 не відповідає вимогам п.1.2 Наказу ДМСУ від 17.11.2005 року №1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України": "документи, що підтверджують право власності на ТЗ: 1) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання чи консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо; 2)придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів".
Декларантом було надано переклад документів, копію довідки про транспортні витрати, чек про оплату за товар від 31.12.2018, звіт про оцінку транспортного засобу №1409/19 від 30.05.2019.
Слід відмітити що у звіті вказано, що вартість транспортного засобу становить 7605,00 доларів США, в той же час в вказаному звіті міститься інформація з використанням даних каталогу NADA guides про вартість даного транспортного засобу в діапазоні від 13 300,00- 17 600,00 доларів США, з врахуванням пробігу. 
Також у рішенні вказано, що у зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, також, вимогами ч. 6 ст. 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно ст. 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товару 1 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС №780 від 28.11.2018 "Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку", та спрацюванням системи ризиків АСАУР: " Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN - кодами: 2 НОМЕР_3 , валюта - EUR, вартість - 18 100,00". Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості становить 18 100,00 Євро" (а.с.16-17).
Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС від 14.06.2019 № UA205110/2019/000533/2 про коригування митної вартості товарів звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не обґрунтовано ціну 18 100,00 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом та неможливість використання як достовірної інформації, наданої декларантом при визначенні митної вартості імпортованого товару. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. 
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст.52 МК України).
Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 надала наявні у неї документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обгрунтування, а саме: 
-інвойс №31790002 від 31.12.2018; 
-чек про оплату автомобіля в сумі 7493,91 CAD; 
-митну декларацію №UA 205090/2019/083173 видану на ОСОБА_1 , 
-посвідчення про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 ; 
-акт проведення огляду (переогляду) транспортних засобів ручної поклажі та багажу №UA 205010/2018 та додатковий аркуш до нього; 
-довідку №36020 від 03.06.2019 Укр-Тест-Стандарту про відповідність нормам не нижче рівня Євро 2; 
-довідку про передачу права власності від продавця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 від 25.04.2019 за ціною 7593, 91 CAD;
-коносамент (морська накладна) від 05.05.2019 №68676198; 
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (реєстраційний сертифікат) від 31.12.2018 №484724112; 
-звіт №1409/19 про оцінку транспортного засобу виготовлений спеціалістом-оцінювачем Галік В.М. , де визначено вартість автомобіля на рівні 7605,00 доларів США.
Крім того, позивачем до митного органу було надано висновок судової автотоварознавчої експертизи №1710 від 15.07.2019, проведеної судовим експертом Стасюком О.В. , згідно якого, вартість легкового автомобіля марки HONDA модель CIVIC, 2017 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 , що ввозиться на митну територію України, складає 196 616,17 грн, що згідно курсу валют НБУ станом на 05.07.2019  складає 7 600,00 доларів США.
На переконання колегії суддів, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
Частина 1, 2 статті 54 МК України передбачає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
Частина 3 статті 53 МК України передбачає, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З вищенаведеного видно, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Колегія суддів не ставить під сумнів право органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (ч.5 ст.54 МК України), проте вважає, що при цьому він має довести підстави застосування норм ч.3 ст.53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, а також у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, від декларанта витребовувались додаткові документи. 
Оскільки, декларантом не надано усіх витребовуваних документів згідно з переліком, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом, на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 18 100,00 євро.
Ч.2 ст.53 МК України передбачає, що визначення конкретного переліку документів із зазначених у цій статті необхідне у кожному окремому випадку.
Зокрема, у п.2 р.І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон Україна, затверджених наказом Держмитслужби України від 17 листопада 2005 року №1118, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року за №1428/11708, визначено, що документами, які підтверджують право власності на транспортний засіб, є:
а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо;
б) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-Фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна транспортного засобу (ТЗ), його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано ТЗ;
в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на ТЗ, видані вповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника ТЗ або відміткою про зняття ТЗ з обліку; документи контролю за доставкою ТЗ до митного органу призначення (далі - ДКД), оформлені в установленому порядку.
Для підтвердження визначення митної вартості, декларантом позивача надано Волинській митниці ДФС договір купівлі-продажу транспортного засобу від 02.05.2019, а саме, легкового автомобіля - марки HONDA модель CIVIC, номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см3, календарний рік виготовлення - 2017, укладеного між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) з якого видно, що позивач у ОСОБА_2 придбала транспортний засіб за ціною 7 593,91 CAD. 
При цьому, у п. 2.2 даного договору зазначено, покупець зобов`язаний розрахуватися і прийняти транспортний засіб після виконання всіх зазначених умов даного договору (проведення ремонтних та відновлювальних робіт), а оплата вартості за транспортний засіб проводиться готівковими коштами за ціною домовленості з врахування ціни автомобіля (7 593,91 CAD), сплачених митних та інших платежів (по факту), вартості ремонтних і відновлювальних робіт автомобіля та вартості сертифікату відповідності та звіт про оцінку транспортного засобу від 30.05.2019 №1409/19.
З документів, поданих декларантом до МД №UA205100/2019/008656 від 03.06.2019, а саме, договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02.05.2019 та довідки про передачу права власності від продавця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 від 25.04.2019 видно, що вартість автомобіля марки HONDA модель CIVIC, номер кузова № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1996 см3, календарний рік виготовлення - 2017 становить 7 593,91 CAD. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що митна вартість, визначена декларантом у зазначеній митній декларації, не є меншою за фактурну вартість, та становить 204 229,96 грн (що по курсу еквівалентно 10 308,45 CAD).
На підтвердження заявленої митної вартості автомобіля позивач також зазначає, що вартість перевезення даного автомобіля (доставка в порт Німеччини) становила 825 доларів США. Транспортування автомобіля з порту Бременхафена (Німеччина) до м/п Ягодин становила 3354,00 грн, що еквівалентно 125 доларів США. У відповідності до курсу валют, ціна автомобіля 7593,00 CAD, шляхом конвертації в американський долар становить - 5 602,00 доларів США. 
Отже, вартість вказаного автомобіля, з врахуванням 825 доларів США транспортних витрат з доставки автомобіля до порту Німеччини та 125 доларів США транспортних витрат з Німеччини до кордону з Україною та включаючи саму вартість придбаного автомобіля (7593,00 CAD еквівалентно - 5 602,00 доларів США) становить 6 552,00 доларів США. 
Вказані розрахунки були наведені брокером позивача ПП "Прайд сервіс" у листі від 03.06.2019 №71-вих. наданому до Волинської митниці ДФС.
Таким чином, колегія суддів вважає, що вищезазначені документи підтверджують факт придбання позивачем вищезазначеного транспортного засобу та не може бути підтверджений іншими банківськими документами, оскільки ці документи підтверджують ціну, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар.
Відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів щодо заявленої митної вартості товарів, оскільки, рахунок-фактура №б/н від 25.04.2019 не відповідає вимогам п.1.2 Наказу ДМСУ від 17.11.2005 року №1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України": "документи, що підтверджують право власності на ТЗ: 1) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання чи консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо; 2) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів".
Суд першої інстанції вірно звернув увагу на ту обставину, що згадані Правила визначають лише перелік документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб, а не його вартість.
Відтак, твердження відповідача, що оскільки поданий для митного оформлення транспортного засобу рахунок-фактура від 25.04.2019, в якому вказано вартість автомобіля не засвідчений нотаріально в країні придбання, а тому не може ідентифікуватись як належний документ, що підтверджує придбання транспортного засобу та його заявлену митну вартість не заслуговують на увагу.
Більше того саме на підставі цього ж договору відповідачем, після коригування митної вартості, було проведено митне оформлення транспортного засобу, випущено його у вільний обіг та проведено державну реєстрацію.
Як видно з рішення про коригування митної вартості № UA205110/2019/000533/2 від 14.06.2019, у ньому зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари та з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості.
Водночас, доказів навмисного заниження позивачем вартості товару відповідачем суду не надано, як і доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, оформлених іншими митницями України, як цього вимагають митні процедури. 
При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію, надану у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, валюта EUR, вартість 18 100,00 Євро. 
Разом з тим, жодного обґрунтування чому саме обрано такий спосіб обрахунку митної вартості товару і як це узгоджується із вимогами Митного Кодексу України та положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) ратифікованої Україною згідно Закону № 250-VI від 10.04.2008 відповідачем не зазначено.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації визначено за шостим методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару.
На переконання колегії суддів позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за методом, визначеним позивачем та наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відтак, у органу доходів і зборів була реальна можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.
На підставі вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000533/2 від 14.06.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.
При цьому, колегія суддів враховує, що будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, що не зазначені у наданих позивачем документах, відповідач, під час розгляду справи не надав.
Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження апелянта про законність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Пунктами 1, 2 частини 3 статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду.
Відповідно до частин першої, третьої статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачено, що витрати пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.
Представником позивача надано розрахунок витрат пов`язаних із прибуттям до суду 30.04.2020, який є наявний в матеріалах справи.
Враховуючи наведене, вимоги щодо стягнення з відповідача понесених витрат пов`язаних із прибуттям до суду 30.04.2020 в сумі 629,75 грн є документально підтвердженими та підлягають задоволенню.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                   п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року у справі № 140/3256/19 - без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 629 (шістсот двадцять дев`ять) гривень 75 копійок понесених витрат, що пов`язані із прибуттям до суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Д. М. Старунський 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. Я. Качмар  	
                                                                                Повне судове рішення складено 06.05.2020