ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/4898/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Озерянська С.І.) у справі №160/4898/19 за позовом  Національної академії сухопутних військ імені  гетьмана Петра Сагайдачного  до   ОСОБА_1   про  стягнення витрат, пов`язаних з  утриманням у закладі вищої освіти,- 

ВСТАНОВИВ:
29.05.2019 року Національна академія сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулась до суду з позовною до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з    утриманням у закладі вищої освіти у розмірі 142960,29 грн.    
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом начальника Національної академії сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного  № 14-КС від 03.04.2019 року розірвано контракт з відповідачем через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби у запас. В порушення вимог статті 25 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” відповідач добровільно не відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим Національна академія сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного просить в судовому порядку відшкодувати відповідні витрати у загальному розмірі 142960,29 грн.
Рішення м  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року позов задоволено.
Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення та прийняти нове про відмову  у задоволенні позову, а також просить винести окрему ухвалу відповідно до ст.ст. 249, 324 КАС України. Разом із оскарженням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 року у справі №160/4898/19 ОСОБА_1 зазначила заперечення на  ухвали суду від 24.06.2019 року, від 12.078.2019 року, від 14.08.2019 року, від 02.10.2019 року, від 28.10.2019 року та від 28.10.2019 року, які з огляду на приписи  ст. 294 КАС України окремо від рішення суду не підлягають оскарженню в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства справу розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, не було роз`яснено права звернутись із зустрічною позовною заявив у закритті провадження у справі, а також необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про  відвід судді. Щодо суті спору зазначено про відсутність контракту, про отримання відповідачем диплому бакалавра, а також на необґрунтованість вимог позивача.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
В обґрунтування відзиву зазначено про те, що відповідач добровільно погодився з умовами контракту, у тому числі, з зобов`язанням відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання. 
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав в ній викладених.
Представник позивача до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлений про день та час розгляду справи. Надав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представник позивача.
Судом встановлено, що 28.07.2015 року на виконання вимог статті 25 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”   між ОСОБА_1  та Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного був укладений контракт  про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.
Згідно з наказом начальника Національної  академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного від 28.07.2015 року № 23-КС ОСОБА_1 була зарахована курсантом на перший курс навчання.
На підставі наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного № 173 від 28.07.2015 року ОСОБА_1 була  зарахована до списків особового складу Академії та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення  зі сніданку 29.07.2015 року.
Згідно наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного № 14-КС від 03.04.2019 року розірвано контракт з ОСОБА_2 Анатоліївною через небажання продовжувати навчання та відраховано з числа курсантів, звільнено з військової служби у запас.
Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного № 86 від 03.04.2019 року з 03.04.2019 року виключено відповідача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, визначено суму витрат, пов`язаних з утриманням в Національній академії сухопутних військ імені ОСОБА_3 за період з 28.07.2015 року по 03.04.2019 року в сумі 144052,07 грн.
Враховуючи те, що відповідач розірвала контракт через небажання проходження служби, але не відшкодувала витрати на навчання в Національній академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного у добровільному порядку, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов  дійшов висновку про те, що будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, Відповідач не відшкодував у повному обсязі кошти, які витрачені на його утримання, а тому такі підлягають стягненню в судовому порядку. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.2 - 5 ст.25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Згідно з ч.10 ст.25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачений обов`язок громадян, яких відраховано з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, відшкодувати витрати, пов`язані з їх утриманням відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964).
Цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до п. "е", "є", "ж", "и", "і" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
Відповідно до п.3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
Пункт 4 Порядку №964 передбачає, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
На виконання п.3 Порядку №964 спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 року за №863/14130), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.
Відповідно до п.2.3 цього Порядку у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу вищого навчального закладу. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу.
Відповідно до п.7 Порядку №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
З матеріалів справи встановлено, що укладаючи з позивачем контракт відповідач був ознайомлений з умовами такого контракту, у тому числі щодо добровільного зобов`язання, зокрема відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу. (а.с. 14)
Колегія суддів бере до уваги і те, що у поданому рапорті на відрахування з числа курсантів Національної академії у зв`язку із небажанням продовжувати навчання, Відповідач власноруч зазначив про те, що він ознайомлений з постановою Кабінету Міністрів України № 946 від 17 липня 2006 року "Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат.  (а.с. 15)
Доводи відповідача про відсутність контракту та отримання відповідачем диплому бакалавра, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Завірена копія контракту надана позивачем до матеріалів справи. У доданій копії контракті наявна позначка підпису відповідача, а відповідно до п. 6 контракту, копі такого контракту також зберігається  у курсанта. 
Щодо отримання відповідачем диплому бакалавра, суд зазначає, що контакт укладено на отримання військового звання «лейтенант», та подальше проходження військової  служби на посадах офіцерського складу протягом не менш п`яти років.
Відповідно до довідок-розрахунків різниці сум грошового забезпечення між курсантським забезпеченням та забезпеченням військовослужбовця строкової служби, витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 в Національній академії сухопутних військ України імені гетьмана Петра Сагайдачного протягом 2015-2019 років становлять 144052,07 грн.
Наказі начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного № 86 від 03.04.2019 року визначено суму витрат, пов`язаних з утриманням відповідача  в Національній академії сухопутних військ імені ОСОБА_3 за період з 28.07.2015 року по 03.04.2019 року в сумі 144052,07 грн.
Враховуючи часткову сплату заборгованості ОСОБА_2 у сумі 1091,78 грн., розмір заборгованості становить 142960,29 грн.
Матеріали справи не містять доказів добровільного відшкодування у повному обсязі відповідачем суми витрат на утримання у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач не відшкодував у повному обсязі кошти, які витрачені на його утримання, а тому такі підлягають стягнення в судовому порядку.
Щодо посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, то відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України, зазначена справа є справою незначної складеності.
Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, військова служба (навчання) курсантів вищих навчальних закладів є видом військової служби. Тому, з моменту зарахування на навчання та присвоєння військового звання солдат до розірвання контракту та звільнення з військової служби, ОСОБА_1 перебувала на публічній службі.
Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов, врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 12 грудня 2018 року (справа №804/285/16) щодо застосування норм КАС України у подібних правовідносинах.
З цих підстав правомірно було судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання відповідача щодо закриття провадження у справі.
Доводи відповідача щодо не роз`яснення права звернутись із зустрічною позовною заявою, є безпідставними, оскільки КАС України не містить норми роз`яснення судом при відкритті провадження у справі  права сторони пред`явити зустрічний позов.
Доводи відповідача в апеляційній скарзі про необґрунтованість відводу не містять мотивування.
Посилання представника відповідача на  правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. у справі №826/1896/16, є помилковим, оскільки така не стосується даних правовідносин.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі №160/4898/19 за позовом  Національної академії сухопутних військ імені  гетьмана Петра Сагайдачного  до   ОСОБА_1 про  стягнення витрат, пов`язаних з  утриманням у закладі вищої освіти – залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття  та не підлягає оскарженню окрім випадків передбачених статтею  328 КАС України.
                    Повне судове рішення складено 21 травня 2020року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак