ПОСТАНОВА
Іменем України

29 квітня 2020 року 
м. Київ
справа №462/7905/15-а
адміністративне провадження №К/9901/6408/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Берназюк Я.О., Єзеров А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2016р. (суддя - Сакалош В.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016р. (судді - Матковська З.М., Затолочний В.С., Каралюс В.М.) у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , треті особи - Департамент економічної політики Львівської міської ради, Львівський міський відділ Державної установи «Львівський обласний лабораторний центр» Держсанепідемслужби України про обмеження роботи суб`єкта підприємницької діяльності, 
встановив: 
У липні 2015 року Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила зобов`язати ФОП ОСОБА_1 обмежити діяльність у супермаркеті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 з 08:00 год. до 22:00 год.
В обґрунтування позову посилалась на те, що Департаментом економічної політики Львівської міської ради, враховуючи систематичні надходження скарг мешканців, які проживають за адресою АДРЕСА_1 , щодо незручностей у проживанні через діяльність супермаркета " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а саме надходження шуму у нічний час доби від озвучення закладу та порушенням громадського порядку під час роботи закладу, скеровано лист відповідачу про зобов`язання провести до вимог чинного законодавствам діяльність закладу ресторанного господарства. Крім цього, Львівським міським відділом ДУ "Львівський обласний лабораторний центр" Держепідемслужби України" проведено лабораторно-інструментальні дослідження житлової забудови на АДРЕСА_1 від роботи комплексу супермаркету " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Згідно результатів досліджень та розрахунків, рівень шуму становить 50-54 дБА при допустимому рівні 45 дБА, згідно СН 3077-84. Позивач вважає що відповідач, яка здійснює діяльність у супермаркеті "ІНФОРМАЦІЯ_1" не вживається жодних заходів щодо усунення вищевказаних порушень та продовжує систематичне порушення законності при провадженні господарської діяльності.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2016р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016р., у задоволенні позову відмовлено.
З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючи на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обгрунтування касаційної скарги посилався на те, що судами попередніх інстанцій не в повній мірі з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, не правильно застосовано норми матеріального права, що призвело до невідповідності висновків судів обставинам справи та ухвалення рішень, які підлягають скасуванню.
Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09.04.2015р. Департаментом економічної політики скеровано лист №23-вих-286 ФО-П ОСОБА_1 про зобов`язання привести діяльність закладу до норм чинного законодавства, дотримуватись Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму», а саме не допускати перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, дотримуватись громадського порядку та встановити і погодити у департаменті економічної політики режим роботи до 22-00 год.
18.06.2015р. Львівським міським відділом ДУ «ЛОЛЦ ДСЕС України» складено Протокол №73 проведення досліджень шумового навантаження та  інфразвуку,  проведено дослідження в СМ «ІНФОРМАЦІЯ_1», кафе ІНФОРМАЦІЯ_2» - вихід на терасу, вікно по продажу фаст-фудів «ІНФОРМАЦІЯ_3», АДРЕСА_1. 
У висновку протоколу зареєстровані перевищення еквівалентних рівнів шуму від роботи комплексу СМ «ІНФОРМАЦІЯ_1», кафе ІНФОРМАЦІЯ_2» (вихід на терасу) та закладу громадського харчування по продажу фаст-фудів «ІНФОРМАЦІЯ_3», що працюють цілодобово на 5-9 дБ(а) згідно вимог СН 3077-84.
Враховуючи, що відповідачем, який здійснює діяльність у супермаркеті "ІНФОРМАЦІЯ_1", не вживається жодних заходів щодо усунення вищевказаних порушень та продовжується систематичне порушення законності при провадженні господарської діяльності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки нормами КАС України, не передбачено заявленого способу захисту до відповідача, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог.
При цьому суди виходили з того, що з аналізу норм статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог) не вбачається повноважень органу місцевого самоврядування (виконавчого органу міської ради) на звернення до суду з вимогою обмежити режим роботи супермаркету « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернувшись до суду з позовними вимогами обмежити діяльність у супермаркеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» вийшла за межі наданих їй повноважень як органу місцевого самоврядування.
З висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог колегія суддів погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Однією з визначальних особливостей адміністративного судочинства є те, що позивачем в адміністративній справі може бути як фізична, так і юридична особа, яка вважає порушеними свої права, свободи чи інтереси. (частина 2 статті 50 КАС в зазначеній редакції).
Водночас, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, який, на думку позивача, порушив його права, свободу чи інтерес. (ст.ст. 3, 6, ч. 3 ст. 50 КАС України).
Наведені норми узгоджуються з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 46 КАС України в чинній редакції.
За правилами частини 3 статті 6 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.
У свою чергу, частина четверта статті 50 цього Кодексу визначала, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.
Отже, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду з позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об`єднань, юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, лише у випадках, які прямо передбачені законом.
В касаційній скарзі позивач посилається на те, що право звернення до суду з даним позовом йому надано Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", зокрема статтею 38 цього Закону.
Так, справа з аналогічними правовідносинами (за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ФОП ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Департамент економічної політики Львівської міської ради, Львівський міський відділ державної установи "Львівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" про зобов`язання обмеження режиму роботи суб`єкта підприємницької діяльності, №464/5593/15-а) була предметом розгляду Верховного Суду, за наслідками розгляду якої у постанові від 24.07.2018р. Верховний Суд дійшов висновку, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено право органів місцевого самоврядування звертатись до суду з позовом про зобов`язання обмежити роботу суб`єкта господарювання  періодом з 08:00 год. до 22:00 год.
При цьому суд визнав безпідставним посилання позивача на положення статті 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", як на підставу для звернення до суду з позовом, оскільки вказаною нормою передбачено право виконавчих органів сільських, селищних, міських рад звернення до суду лише про визнання незаконними актів органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, тобто із позовами, які прямо передбачені у зазначеній нормі, але не з будь-якими іншими.
Під час розгляду даної справи Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від висновків, зроблених Верховним Судом у постанові від 24.07.2018р. за наслідками розгляду справи №464/5593/15-а.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а  рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
постановив:
Касаційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради -залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2016р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2016р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:
О.П. Стародуб
Я.О. Берназюк
А.А. Єзеров