справа № 369/4197/19                                 головуючий у суді І інстанції Медведський М.Д.
провадження № 22-ц/824/4876/2020         суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
21 квітня 2020 року                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В: 
 
            У квітні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28 086 грн. 33 коп. за кредитним договором № б/н від 26 серпня 2010 року. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 26 серпня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 16 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. При укладенні договору відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.  ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.  
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд фактично звільнив позивача від доказування. У відзиві ОСОБА_1 зазначав, що жодної заяви він не підписував, оригіналу такої заяви не існує. Ані заява, ані будь-який інший документ, окрім позову, не містить відомостей про кредит 16 210 грн., а є вигадкою позивача. Позивач не вказав номер карткового рахунку, не надав доказ факту відкриття відповідачу картки та отримання її останнім, а також факту, що встановлення кредитного ліміту 16 210 грн. та факту, що відповідач ним скористався. Позивач також не надав ані виписки по рахунку, ані жодних інших первинних документів бухгалтерського обліку, з яких було б видно скільки конкретно та коли відповідач витратив коштів з кредитного ліміту. Текстом заяви не підтверджується, що ОСОБА_1 приєднується до пакету послуг «платіжна картка кредитка «Універсальна». Крім того, перша сторінка анкети-заяви взагалі не містить жодних підписів. Стягнувши кошти за картковим рахунком без номеру, суд неправильно вирішив справу. Відповідач вказує на те, що жодних зобов`язань перед банком у нього не існує. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»  не містить підпису відповідача. ОСОБА_1 не отримував від відповідача будь-яких коштів. АТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності по пені та штрафу. Відповідач заявляв про застосування позовної давності, однак, дана заява залишилася без реагування. Крім того, позов подано та підписано представником за довіреністю. Однак, до позову не додано документи, що підтверджують повноваження даного представника юридичної особи. Посадова особа, яка видала довіреність, не уповноважена на видачу таких довіреностей.  
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено, що 26 серпня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.10).
Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 26 серпня 2010 рокустаном на 02 травня 2019 року складає 28 086 грн. 33 коп., з яких: 12 964 грн. 41 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2 886 грн. 80 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 10 321 грн. 49 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 313 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.7).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права АТ КБ «Приватбанк».
Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16 210 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. 
Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що він не має жодних договірних відносин з позивачем, ніякої заяви не підписував та кошти не отримував.
Разом з тим, у матеріалах справи міститься підписана позичальником анкета-заява, а доказів того, що підпис у ній не належить ОСОБА_1 , відповідач суду не надав.
У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості у зазначеному розмірі, АТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які підтверджують те, що позичальник отримав кошти саме у розмірі 16 210 грн. З наданої позивачем суду анкети-заяви не можливо встановити ані вид картки який виявив бажання отримати позичальник, ані розмір бажаного кредитного ліміту. 
У зв`язку з цим, неможливо встановити який вид картки отримав позичальник, чи отримав він її взагалі, а також дійсний розмір наданих кредитних коштів.
У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. 
Однак, вказана обставина не свідчать про те, що ОСОБА_1 отримав кошти у зазначеному позивачем розмірі. Так, АТ КБ «Приватбанк» не надано суду доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру, наданого позичальнику кредиту, а тому неможливо перевірити розмір нарахованої відповідачу суми заборгованості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. 
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.
Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами. Однак, з цієї анкети-заяви не вбачається суми бажаного та наданого кредитного ліміту, який вид картки було видано відповідачу, а, отже, застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 221/5089/16-ц.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, у заяві позичальника від 26 серпня 2010 року процентна ставка, розмір пені та штрафів не зазначені.
Наданий позивачем суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» містить розмір базової процентної ставки у місяць, порядок нарахування пені та штрафів. Такий розмір та порядок нарахування залежать від того, який вид картки отримано позичальником. Однак, у зв`язку з відсутністю підпису позичальника на вказаному Витязі, відсутністю доказів надання кредитних коштів у зазначеному позивачем розмірі, а також не зазначенням виду картки такий Витяг не може бути прийнятий до уваги судом.
За таких обставин, АТ КБ «Приватбанк» не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. 
Враховуючи зазначене, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, з прийняттям постанови по суті позовних вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував на те, що він заявляв про застосування позовної давності, однак, дана заява залишилася без реагування. Разом з тим, у постанові Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено судам, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 також зазначає про те, що позов подано та підписано представником за довіреністю. Однак, посадова особа, яка видала довіреність, не уповноважена на видачу таких довіреностей. 
Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
До позовної заяви було додано довіреність на представництво Гаренко Н.В . інтересів АТ КБ «Приватбанк» у суді. У даному випадку суд не наділений повноваженнями перевіряти чи мала посадова особа, яка видала довіреність, повноваження на таку видачу. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції перевіряє позовну заяву на відповідність вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України.  
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір на суму    2 881 грн. 50 коп. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з позивача.  
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити. 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року скасувати та прийняти постанову.
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження - вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код 14360570, на користь ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) гривня, 50 копійок.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складено 21 квітня 2020 року.

Судді                                                                                     Фінагеєв В.О.
 
                                                                                     Кашперська Т.Ц.
 
         Яворський М.А.