Справа № 455/830/19                                Головуючий у 1 інстанції: Ніточко Л.Й. 
Провадження № 33/811/353/20                 Доповідач: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю представника ОСОБА_1 – адвоката Білика П.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Лінина Старосамбірського району Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 грудня 2019 року про закриття відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП, 
в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою закрито відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.41 КУпАП у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.
Згідно з постановою, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 15 квітня 2019 року о 16 годині 55 хвилин за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення у нього інспекційного відвідування, використовував трудові відносини, а саме: за виконанням трудової функції виявлено ОСОБА_2 , який налаштовував деревообробне обладнання, з наданого письмового пояснення, якого встановлено, що: «прийшов допомогти ОСОБА_1 відремонтувати пилораму із платою двісті гривень», та ОСОБА_3 , з пояснення якого встановлено, що «він помагає різати дошки два дні, про гроші з ОСОБА_1 ще не домовлялися», та яким протягом 12.04.2019 року - 15.04.2019 року не надано жодних підтверджуючих документів щодо оформлення трудових відносин з вказаними особами, не надано жодних договорів цивільно-правового характеру, укладених з виконавцем робіт (послуг), чим порушив постанову Кабінету Міністрів України від 15.06.2015 року №413, ч.ч. 1, 3 ст.24 КЗпП України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст.41 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 грудня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за ч.3 ст.41 КУпАП відносно нього у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що суддею першої інстанції залишено поза увагою наявність спору за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування припису про усунення виявлених правопорушень №ЛВ2193/1425/АВ/П від 15 квітня 2019 року та постанови №ЛВ2193/1425/АВ/ФС від 10 травня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 250380 грн. 
Зокрема, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що предметом позовних вимог у справі по суті було оскарження індивідуально-правових актів, складених внаслідок перевірки Головного управління Держпраці у Львівській області, за результатами якого з аналогічних підстав та по аналогічних обставинах складено матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності. Як зазначає ОСОБА_1 , постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року визнано протиправним та скасовано наведений припис, визнано протиправною та скасовано постанову №ЛВ2193/1425/АВ/ФС від 10 травня 2019 року.
Окрім цього, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав лише 19 лютого 2020 року.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, його представник – адвокат Білик П.Б. просив проводити апеляційний розгляд без участі його підзахисного.
Заслухавши представника ОСОБА_1 - адвоката Білика П.Б. на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення.
З огляду на те, що копію оскаржуваної постанови судді Кальмук ОСОБА_4 отримав 19 лютого 2020 року та того ж дня останній ознайомився з мотивами прийнятого рішення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції не були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені у постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам справи. 
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 30 травня 2019 року №ЛВ2193/1425/АВ/П/ПТ (а.с.3-5), ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог законодавства про працю, а саме вимог ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України № 413, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП. Порушення полягають у тому, що трудові відносини з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 оформлені неналежним чином, без укладення трудового договору, оформлення наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідальність за ч.3 ст. 41 КУпАП настає у випадку фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Відповідно до положень ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно зі ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства соціальної політики від 23 квітня 2010 року №115/13/133-10 виконання робіт, надання послуг громадянином може здійснюватися, як на підставі трудового договору, так і на інших юридичних підставах, зокрема на підставі цивільно-правового договору.
Положеннями ст.626 ЦК України визначено загальне поняття цивільно-правового договору.
Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Зокрема, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Форма договору підряду може бути як усною, так і письмовою, і визначається відповідно до положень ст. ст. 205, 207 - 209 ЦК України.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Виконання визначеного завдання, вказаним договором, трудова діяльність робітника припиняється. В договорі підряду містяться ознаки характерні саме цивільно-правовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, встановлено визначений обсяг виконання робіт та її кінцевий результат.
Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.
Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Таким чином, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Згідно з матеріалами справи, під час проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 15.04.2019 року о 16 годині 55 хвилин виявлено ОСОБА_2 , який налаштовував деревообробне обладнання, з наданого письмового пояснення якого встановлено, що: «прийшов допомогти ОСОБА_1 відремонтувати пилораму із платою двісті гривень», та ОСОБА_3 , з пояснення якого встановлено, що «він помагає різати дошки два дні, про гроші з ОСОБА_1 ще не домовлялися».
За наслідками проведеної перевірки Головним управлінням Держпраці у Львівській області складено акт №ЛВ2193/1425/АВ від 15.04.2019 року, видано припис про усунення виявлених порушень від 15.04.2019 року за №ЛВ2193/1425/АВ/П та прийнято постанову про накладення штрафу від 10.05.2019 року за №ЛВ2193/1425/АВ/ФС, а також складено протокол про адміністративне правопорушення від 30 травня 2019 року №ЛВ2193/1425/АВ/П/ПТ.
Згідно з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року за результатом розгляду апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування припису, апеляційну скаргу задоволено, вказане рішення скасовано. Визнано протиправним та скасовано припис № ЛВ2193/1425/АВ/П від 15.04.2019 року про усунення виявлених правопорушень, винесений головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Львівській області. Визнано протиправною та скасовано постанову № ЛВ2193/1425/АВ/ФС від 10.05.2019 року про накладення штрафу у розмірі 250380,00 грн., винесену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Грицак О. О.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, суддя поклав, зокрема, такі докази як: протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ2193/1425/АВ/П/ПТ від 30.05.2019 року, акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ЛВ2193/1425/АВ від 15.04.2019 року, лист Головного управління ДФС у Львівській області від 29.03.2019 року №3680/9/13.10-12, наказ Головного управління Держпраці у Львівській області від 10.04.2019 року №0841-П, направлення Головного управління Держпраці у Львівській області від 10.04.2019 року №0841, повідомлення про прийняття працівника на роботу.
Водночас, в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року, апеляційний адміністративний суд, зокрема, звернув увагу на те, що як вбачається з акта інспекційного відвідування № ЛВ2193/1425/АВ від 15 квітня 2019 року, інспекційне відвідування проведено за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: с . Велика Лінина Старосамбірського району Львівської області. Поряд з тим, звернув увагу на те, що в такому акті, який став підставою для складання протоколу №ЛВ2193/1425/АВ/П/ПТ, відсутнє посилання, за якою саме із вищевказаних адрес виявлено нібито неоформлених працівників.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання, що такі не містять достатніх прямих доказів на підтвердження наявності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 трудових відносин, зокрема відсутні відомості щодо того, що особи виконували систематично доручення посадових осіб суб`єкта господарювання, а обсяг їх обов`язків збігався з колом обов`язків за відповідною посадою, такі керувалася внутрішніми положеннями суб`єкта господарювання.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було порушено встановлені вимоги законодавства про працю, а тому висновок судді першої інстанції про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, є передчасним.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.
Оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, тому оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 41 КУпАП - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в  :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження.
Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 10 грудня 2019 року, якою закрито відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.41 КУпАП у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк