ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/11003/19	

головуючий суддя І інстанції – Юхно І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року в адміністративній справі № 160/11003/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорового Павла Володимировича,   третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами"   про визнання протиправними та скасування постанов,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорового Павла Володимировича,   третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 15 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №5546 від 20 вересня 2019 року, виданого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія управління активами", якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів", відступило право вимоги на підставі Договору факторингу від 25 листопада 2015 року, відступленого права вимоги за договором від 12 листопада 2012 року між ПАТ "Платинум Банк" та ОСОБА_1 кошти в сумі 5104 гривень 13 копійок;
- визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 15 жовтня 2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 , 20 вересня 1945 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 ) основної винагороди у сумі 510 гривень 41 копійок;
- визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 15 жовтня 2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 , 20 вересня 1945 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 ) витрати на проведення виконавчих дій у сумі 222 гривні 00 копійок;
- визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 15 жовтня 2019 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках: АТ"ОЩАДБАНК", АТ "Райффайзен Банк Аваль, АТ КБ "Приватбанк", АБ "УКРГАЗБАНК", АТ "Альфа-Банк" та на всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , 20 вересня 1945 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 ) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5836 гривень 54 копійок.          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що нею не було пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки спірні постанови були отримані нею 27.10.2019 року.
Відзив від відповідача на адресу суд не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до                         ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений ст. 287 КАС України, а  поважних причин такого пропуску, наведено не було.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що загальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців, однак у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, останній становить 10 днів та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Встановлення факту пропуску позивачем строку звернення до суду після відкриття провадження у справі і не заявлення відповідного клопотання про його поновлення або визнання неповажними причини такого пропуску, - є підставою для залишення позову без розгляду.
Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.
Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності справи від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».
Отже, законодавцем, встановленими строками, обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.
Як свідчать встановлені обставини справи, предметом даного спору виступає правомірність прийняття відповідачем постанови від 15 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження, постанови від 15.10.2019 року про стягнення основної винагороди, постанови від 15.10.2019 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та постанови   від 15.10.2019 року про накладення арешту на грошові кошти.
Відтак, з огляду на заявлені позовні вимоги, строк на звернення до суду з адміністративним позовом становить 10 днів, який має починати обчислюватись з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав.
Відповідно до штрих коду, проставленому на конверті, яким спірні постанови були надіслані на адресу позивача (0820503442644), відправлення було отримано позивачем 22.10.2019 року. 
Між тим, як вбачається з пояснень позивача, які також наводились суду першої інстанції, вказане поштове відправлення було отримано останньою 27.10.2019 року.
Так, відповідно до поданої позивачем копії листа Дніпропетровської дирекції Центру поштового зв`язку № 7 від 08.01.2020 року № 01-02, рекомендований лист № 0820503442644 на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 був вручений 27.10.2019 року особисто адресату.
Отже, наведеним листом, який є доказом в розумінні приписів ст.ст. 72-76 КАС України, підтверджується факт отримання позивачем спірних постанов, які надсилались рекомендованим листом № 0820503442644, саме 27.10.2019 року.
В свою чергу, відповідно до експрес накладної № 59000459833441, адміністративний позов по даній справі був поданий позивачем до відділу поштового зв`язку 05.11.2019 року, тобто протягом десятиденного строку, визначеного ст. 287 КАС України.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції, стосовно пропуску (неповажності пропуску) позивачем строку на звернення до суду з адміністративним позовом по даній справі та необґрунтованості залишення останнього без розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 312, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року в адміністративній справі № 160/11003/19 – скасувати.
Справу № 160/11003/19 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 328 КАС України - не підлягає.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко