Постанова                                    
Іменем України                            
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 569/9759/19-ц
провадження № 61-4055св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Регіональний офіс водних ресурсів у Рівненській області, Державне агентство водних ресурсів України,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду 
від 28 січня 2020 року у складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Ковальчук Н. М., Боймиструка С. В.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області, Державного агентства водних ресурсів України (далі - Держагенство) про визнання дій Держагентства щодо ненадання йому матеріальної допомоги на оздоровлення протиправними           та стягнення з Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області на його користь матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017 рік у розмірі        5 472,00 грн.
 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 23 квітня 2015 року він перебував                 у трудових відносинах з відповідачем, 26 вересня 2017 року наказом Держводагенства від 25 вересня 2017 року № 230-ос «Про звільнення                     ОСОБА_1 » його було звільнено з роботи. Однак, всупереч вимог чинного законодавства, у 2017 році йому так і не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 листопада 
2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії Держагентства водних ресурсів України щодо ненадання ОСОБА_1 матеріальної допомоги 
на оздоровлення за 2017 рік протиправними. Стягнуто з Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2017 рік у розмірі 5 472 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що чинним трудовим законодавством та контрактом, укладеним між ОСОБА_1           та Державним агентством водних ресурсів України, передбачено виплату у разі надання щорічної відпустки матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. 
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 28 січня 2020 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2019 року скасовано, провадження у справі закрито. Повідомлено ОСОБА_1 ,             що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що предметом спору є правовідносини між сторонами щодо проходження публічної служби, отже справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а може бути розглянута                      за правилами КАС України. 

 
 
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги 

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу на новий розгляд      до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що він не є особою, яка проходила публічну службу, а відтак - помилковим є висновок апеляційного суду про закриття провадження у справі у зв`язку з неможливістю розгляду справи за правилами цивільного судочинства. Дійшовши такого висновку, апеляційний суд                   не дослідив належним чином надані сторонами докази та не встановив усіх обставин справи, зокрема не з`ясував порядок призначення його на посаду,        чи складав він присягу державного службовця, чи присвоювався йому ранг державної служби у межах відповідної категорії посад. При цьому заявник посилається на висновки, яких дійшла Велика Палата Верховного Суду                   у постанові від 27 лютого 2019 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 815/6096/17.
 
Доводи інших учасників справи
 
Відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1 до Верховного Суду не надходило.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 березня 2020 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 відкрито касаційне провадження та витребувано справу               № 569/9759/19 з Рівненського міського суду Рівненської області.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області, Державного агентства водних ресурсів України про стягнення матеріальної допомоги 
на оздоровлення призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що з 23 квітня 2015 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Державним агентством водних ресурсів України, обіймав посаду начальника Рівненського обласного управління водних ресурсів.
 
26 вересня 2017 року наказом Держагенства від 25 вересня 2017 року № 230-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » його було звільнено з роботи.
 
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 18 травня 2017 року, адресованої голові Держагенства Овчаренку І. І., позивач просив надати щорічну відпустку, тривалістю 14 календарних днів, з 16 червня 2017 року, з виплатою матеріальної допомоги.
 
Як убачається із факсограми від 09 червня 2017 року № 7/3-76 голова Держагенства погодив ОСОБА_1. надання частини щорічної відпустки, тривалістю 14 календарних днів, з 16 червня 2017 року до 30 червня 2017 року.
 
Наказом Рівненського обласного управління водних ресурсів від 12 червня 
2017 року № 46-Ос ОСОБА_1 було надано частину щорічної відпустки, тривалістю 14 календарних днів, з 16 червня 2017 року до 30 червня 2017 року.
 
На запит щодо преміювання та надання матеріальної допомоги Рівненське обласне управління водних ресурсів проінформувало ОСОБА_1 листом 
від 17 жовтня 2017 року № 01/1633, що у 2017 році матеріальна допомога 
та премії йому не виплачувались.
 
Штатним розписом на 2017 рік Рівненського обласного управління водних ресурсів визначено посадовий оклад начальника у розмірі 5 472 грн.
 
Згідно з довідкою Регіонального офісу водних ресурсів у Рівненській області 
від 30 жовтня 2019 року № 11/1151 заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 відсутня.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року            № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 28 січня 2020 року Верховний Суд здійснює за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційних скарг) передбачено, що під час розгляду справи                        в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального             чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги         ОСОБА_1 , Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню 
з таких підстав.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
 
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають          із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
 
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи,     у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
 
Водночас відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу,                           її проходження, звільнення з публічної служби.
 
Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).
 
Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду                        та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин 
і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуванням, виплатою, утриманням, компенсацією, перерахунком заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.
 
Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби, як окремий різновид трудових відносин, існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, то правовідносини, пов`язані                     з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
 
Відповідно до пункту 1 Положення про Державне агентство водного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 
від 20 серпня 2014 року № 393, Державне агентство водних ресурсів України (Держводагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів.
 
Держводагентство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).
 
Згідно з Положенням про Рівненське обласне управління водних ресурсів, затвердженим наказом Державного агентства водного господарства України 
від 15 вересня 2011 року № 174, Рівненське обласне управління водних ресурсів         є бюджетною неприбутковою організацією, яка належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, в галузі водного господарства                     і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентства водного господарства України.
 
Вирішуючи спір, апеляційний суд виходив із зазначених положень закону             та дійшов висновку, що позивач перебував на публічній службі, отже правовідносини сторін є публічно-правовими, а зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства й повинен розглядатись                     за правилами адміністративного судочинства.
 
Однак, колегія суддів з такими висновками апеляційного суду погодитись             не може виходячи з наступного.
 
З аналізу вказаних вище норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише на ті, які пов`язані                  з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.
 
Разом з цим, при наданні спору статусу публічно-правового з приводу прийняття громадян на публічну службу, проходження, звільнення з публічної служби, необхідно встановити наявність таких підстав: 1) чи проходила особа конкурс     на заняття вакантної посади; 2) чи складала така особа присягу посадової особи; 3) чи присвоювався їй ранг у межах відповідної категорії посад.
 
Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних          та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу,    є Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» 
(далі - Закон № 889-VIII).
 
Відповідно до частини другої статті першої Закону № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби       в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані                       з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
 
Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають        у відносинах публічної служби. Разом з цим, до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором         у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ тощо. 
 
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин 
у справі.
 
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 
від 27 лютого 2019 року, прийнятій за результатами розгляду справи 
№ 815/6096/17 (провадження № 11-1282апп18).
 
Однак, закриваючи провадження у справі та повідомляючи позивача, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів, апеляційний суд належним чином не дослідив надані сторонами докази, не з`ясував,                      чи відноситься займана позивачем посада до посад публічної служби,                  не встановив, на якій підставі позивача було прийнято на роботу, чи проходив він конкурс, чи приймав присягу державного службовця, чи присвоювався йому ранг у межах відповідної категорії посад, тоді як без встановлення вказаних обставин неможливо дійти правильного та обґрунтованого висновку у цій справі.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
В силу положень статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги) щодо меж розгляду справи касаційним судом установлення фактичних обставин у справі, дослідження доказів і надання їм правової оцінки не належить до компетенції Верховного Суду, тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.
 
З метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України),         а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.
 
Під час нового розгляду справи суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, належним чином встановити обставини справи, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін, визначитись із статусом позивача та ухвалити законне й справедливе судове рішення відповідно              до встановлених обставин і вимог закону.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної      чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Так як касаційний суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд    до суду апеляційної інстанції підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи          у суді касаційної інстанції, відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416 ЦПК України (в редакції, чинній           на дату подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
 
Постанову Рівненського апеляційного суду від 28 січня 2020 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції на новий апеляційний розгляд.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                      її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                М. Є. Червинська
 
Судді                                                                                                             С. Ю. Бурлаков
 
А. Ю. Зайцев
 
Є. В. Коротенко
 
В. М. Коротун