ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1196/20 Справа № 210/5500/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року                
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.,
при секретарі         -        Кошарі О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, 
на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:
       В жовтні 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
       Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
       Стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 6776,96 (шість тисяч сімсот сімдесят шість гривень дев`яносто шість копійок) грн., з яких: 804,96 грн. (вісімсот чотири гривні дев`яносто шість копійок) - спричинена матеріальна шкода, 327 грн. (триста двадцять сім гривень) - витрати на висновок експерта, 5645 грн. (п`ять тисяч шістсот сорок п`ять гривень) - витрати на правову допомогу.
       Стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень).
       В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить частково скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року по справі № 210/5500/14-ц та постановити нове рішення, яким з урахуванням стягнення з Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України матеріальної шкоди стягнути 63308,24грн. 
       В апеляційній скарзі Держава Україна в особі: Державної казначейської служби України, просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року по справі № 210/5500/14-ц та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
       Відзивів на апеляційні скарги ОСОБА_1 та Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.
       Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26.04.2013 року в рамках кримінального провадження накладено арешт на картонну коробку з тютюновими виробами в кількості 7777 пачок різних марок, як з акцизними марками так і без акцизних марок та передано на зберігання до камери схову КМУ УМВС України в Дніпропетровській області.
       30 квітня 2013 року слідчий СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Федотов Д.В. передав, а старшина обслуговуючого персоналу, підпорядкованого сектору ресурсного забезпечення Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Топор О.В. прийняв вищезазначені докази у кримінальному провадженні № 12013040230000150, а саме 24 пакети з тютюновими виробами на зберігання до камери схову речових доказів, який помістив дані пакети до не обладнаного належним чином приміщення, що в подальшому спричинило їх часткову втрату.
       Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16.07.2014 року ОСОБА_2 засуджений за ст. 388 ч.1КК України.
       Постановою від 28.10.2013 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрите, згідно зазначеної постанови, речові докази - 78 пачок тютюнових виробів марки «Вінстон» передати ОСОБА_1 , а речові докази - тютюнові вироби з підробленими марками акцизного збору та без марок акцизного збору підлягають знищенню (утилізації).
       Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-8/68 від 12.06.2015 року 1 пачка сигарет «Вінстон» коштує 10,32 грн., а 78 пачок вказаних сигарет, які до теперішнього часу не повернуті ОСОБА_1 коштують 804, 96 грн.
       Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з подальшими змінами, при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК УРСР суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст.440 ЦКУРСР (аналогічна ст.1166 ЦК України), відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, заходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.
       Порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду визначений Інструкцією, яка затверджена спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010р. № 51/401/649/471/23/125.
       Пунктами 6, 7, 8, 86 Інструкції передбачено, що для вилучення об`єктів, застосування яких потребує певних навиків, точної фіксації їх якісних характеристик, індивідуальних ознак та визначення вартості, залучаються відповідні спеціалісти. У необхідних випадках виявлення та вилучення предметів, цінностей та документів фіксується фотозйомкою, відеозаписом та іншими науково-технічними засобами. У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений. Про вилучення майна, на яке для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації накладено арешт, складається окремий протокол, у порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством. При цьому все майно, яке вилучається (описується), також має бути перераховане із зазначенням вищевказаних відмінних індивідуалізуючих ознак кожного предмету. Виходячи з обставин справи, слідчий, працівник органу дізнання, прокурор можуть вилучити частину об`єкта, на якому знаходяться або можуть знаходитися сліди (мікросліди), які мають відношення до розслідуваної справи, якщо немає можливості вилучити об`єкт у цілому. При цьому вони зобов`язані запобігати пошкодженню предметів, які належать потерпілим та іншим особам, а в разі неминучості пошкодження вживати заходів щодо відшкодування заподіяної громадянам шкоди. У випадку виникнення спору про розмір відшкодування він вирішується у порядку цивільного судочинства. У разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04.03.1996р. № 6/5/3/41. Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки.
       Згідно ч. 11 п. 14 наведеного Положення, у випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред`являється до цього органу.
       Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі по тексту Закону) право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті.
       Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
       Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
       Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2013 року слідчий СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Федотов Д.В. передав, а старшина обслуговуючого персоналу, підпорядкованого сектору ресурсного забезпечення Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Топор О.В. прийняв вищезазначені докази у кримінальному провадженні № 12013040230000150, а саме 24 пакети з тютюновими виробами на зберігання до камери схову речових доказів, який помістив дані пакети до не обладнаного належним чином приміщення, що в подальшому спричинило їх часткову втрату.
       Відповідно до постанови прокуратури м. Кривого Рогу від 28.10.2013 року, кримінальне провадження № 12013040230000150 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України - закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення. Зазначеною постановою речові докази грошові кошти в сумі 109 грн. 22 коп. та 78 пачок тютюнових виробів марки «Winston» вирішено повернути ОСОБА_1 тютюнові вироби з підробленими марками та без марок акцизного збору знищено. Зазначена постанова не оскаржена.
       До теперішнього часу тютюнові вироби марки «Winston» в кількості 78 штук ОСОБА_1 не повернуто.
       За таких обставин, на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 804 грн., 96 коп. за тютюнові вироби, які не були повернуті ОСОБА_1 .
       Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди (у тому числі моральної) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
       За висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 03 жовтня 2001 року № 12-рп/2001 (справа про відшкодування шкоди державою), структура бюджетної класифікації України у функціональній структурі видатків України не передбачає видатків (коштів) на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів та правоохоронних органів, за рахунок видатків на їх утримання. Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів.
       У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України.
       За змістом ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
       Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
       Згідно із ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
       Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).
       Відповідно до п. 1-1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.
       Частиною 5 статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
       Згідно роз`яснень викладених в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
       Отже, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про стягнення з Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, так як завдана громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду шкода підлягає відшкодуванню.
       Доводи ОСОБА_1 , що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до ухвалення судом незаконного та необґрунтованого рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи. 
       Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.         Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
       Разом з тим, відповідачем на підтвердження своїх заперечень на позовні вимоги позивача не надано суду жодного доказу.
       Твердження ОСОБА_1 , що з матеріалів справи чітко вбачається прямий зв`язок винуватості відповідальної особи ОСОБА_5 за зберігання речових доказів, а саме: 24 пакети з 7777 пачками різних марок тютюнових виробів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи було всебічно і повно досліджено та оцінено усі надані сторонами докази.
       Також, з урахуванням вимог та заперечень сторін вірно і об`єктивно з`ясовано обставини справи, а тому будь-яких протиріч між висновками суду про права та взаємовідносини сторін і встановленими судом фактами не вбачається, судом в повному обсязі встановлено і досліджено предмет доказування у даній справі, виходячи з тих доказів, які надавалися сторонами у справі.
       Доводи Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, що чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, тому апелянту не зрозуміло оскаржуване рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди саме з Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені доводи не є підставами для скасування оскаржуваного рішення суду.
       Крім того, якщо апелянту не зрозуміло оскаржуване рішення суду в будь-якій частині, то останній може звернутися до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення судового рішення у відповідності до ст. 271 ЦПК України. 
       Твердження Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України на те, що судом першої інстанції незаконно та необґрунтовано стягнуті кошти за проведення судової товарознавчої експертизи в повному розмірі 327 грн., так як дані витрати не відносяться до витрат передбачених статтями ЦК України, відшкодовувати які зобов`язанні відповідачі, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що суперечать нормам діючого законодавства. 
       Посилання Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, що позивачем в обґрунтування розміру моральної шкоди не надані докази підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апелянт, не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі фактично на власний розсуд трактує норми права, на підставі яких, на його думку, слід було відмовити у задоволенні позову, що не спростовує обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для його часткового задоволення і не є підставою для скасування рішення.
       Приведені в апеляційних скаргах інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України- залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

В.С. Городнича