ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року                                                                                      Справа № 918/15/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                         Гудак А.В.,
судді                                                  Олексюк Г.Є.,
судді                                                  Маціщук А.В.
без повідомлення учасників справи 
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.20р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3229,05 грн. у справі № 918/15/20 (суддя Політика Н.А., м.Рівне, повний текст складено 06.02.2020)
за позовом    Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до    Рівненського державного гуманітарного університету
про    стягнення заборгованості в сумі 10 402 грн 48 коп.

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.
1. У грудні 2019 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Рівненського державного гуманітарного університету про стягнення заборгованості в сумі 10 402 грн 48 коп., з яких: 6 458 грн 11 коп. - пеня, 774 грн 07 коп. - 3% річних, 3 170 грн 30 коп. - інфляційні втрати.
2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору    № 101/16-ТЕ-28 постачання природного газу від 29 січня 2016 року.
3. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з Рівненського державного гуманітарного університету на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3 229 грн.    05 коп. - пені, 774 грн. 07 коп. - три відсотки річних, 3 170 грн. 30 коп. - інфляційних втрат та 1 921 грн. 00 коп. - витрат по оплаті судового збору. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Рівненського державного гуманітарного університету пені в сумі 3 229 грн 05 коп. відмовлено.
4. Рішення господарського суду мотивоване тим, що пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі невиконання споживачем умов пункту 6.1. договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач, керуючись пунктом    8.2. договору, нарахував відповідачу пеню в сумі 6 458 грн 11 коп. Наданий позивачем розрахунок пені судом першої інстанції перевірено та визнано арифметично вірним.
5. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що станом на час звернення позивача із позовом відповідачем оплачено кошти за умовами договору в повному обсязі, про що зазначено і позивачем в позовній заяві. Зважаючи на наведене, суд першої інстанції вважає за можливе зменшити розмір пені на 50 %. При цьому суд першої інстанції враховує те, що на момент звернення позивача з позовом до суду сума основного боргу відповідачем була погашена в повному обсязі. Позивач не надав суду жодних доказів заподіяння йому збитків внаслідок прострочення сплати суми заборгованості за поставлений природний газ. За таких обставин, суд першої інстанції вважає можливим зменшити розмір пені до 50% від заявленої суми 6 458 грн 11 коп. та стягнути її в сумі 3 229 грн 05 коп. В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 3 229 грн 05 коп. суд першої інстанції відмовлено.
6. Позивач, керуючись положеннями    статті 625 ЦК України    нарахував відповідачу    774 грн 07 коп. три відсотки річних та 3 170 грн 30 коп. інфляційні втрати. Здійснивши перерахунок 3% річних, суд першої інстанції вважає, що наданий розрахунок позивача є арифметично вірним, відповідає положенням    статті 625 ЦК України, а відтак позовні вимоги про стягнення 774 грн 07 коп. трьох відсотків річних підлягають до задоволення.
7. Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції вважає, що наданий розрахунок позивача є арифметично вірним, а відтак позовні вимоги про стягнення 3 170 грн 30 коп. інфляційних втрат підлягають до задоволення.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
8. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Рівненськоі? області від 03.02.2020 року у справі №918/15/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3 229,05 грн. скасувати. Прии?няти нове рішення в ціи? частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Украі?ни» щодо стягнення пені в розмірі 3 229,05 грн., у стягненні якоі? було відмовлено, задовольнити. 
9. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не погоджується з цим рішенням щодо часткового задоволення позовних вимог у зв`язку зі зменшенням судом розміру неустойки, і вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ст. 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 549-552, 599, 625 Цивільного кодексу України, та процесуального, ст.ст. 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України, права, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині.
10. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст.233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою. Рішення суду першої інстанції не містить обґрунтованого покликання на будь-які докази, які б підтверджували скрутне матеріальне становище відповідача по справі. В даному випадку відповідачем не доведено реального фінансового стану, а тому положення ГПК України щодо обов`язку доказування не дотримано, адже відповідач не надав жодного доказу для того, щоб можна було зробити висновок про скрутний фінансовий стан відповідача. Тобто, суд першої інстанції лише із формулювання про скрутний матеріальний стан зробив висновок про те, що фінансове становище відповідача є саме таким. Враховуючи викладене, на думку скаржника висновок суду першої інстанції суперечить як положенням законодавства, так і матеріалам справи. 
11. Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення пені на думку скаржника повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Проте, під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача. Також судом першої інстанції взагалі не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків. 

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.
12. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3229,05 грн. у справі № 918/15/20. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3229,05 грн. у справі №918/15/20 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.
13. На адресу суду 17.03.2020 від Рівненського державного гуманітарного університету надійшов відзив в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 року у справі №918/15/20 в повному обсязі.
14. Відповідно до    статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.
15. Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Рівненським державним гуманітарним університетом (споживач) укладено договір №101/16-ТЕ-28 постачання природного газу (далі за текстом - договір, а.с. 11-17), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.
16. Відповідно до п. 1.2. договору газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.
17. Згідно до п. 1.3. договору за цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію Публічною акціонерною компанією "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України").
18. Пунктом 3.4. договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.
19. Згідно п.5.2 договору, ціна за 1 000 куб.м. газу за цим договором в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) для підприємства, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1 770,74 гривень, крім того податок на додану вартість - 20%.
20. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" - 8,50 грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ -    10,20 грн.
21. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 779,24 грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 2 135,09 грн.
22. Загальна вартість цього договору становить 42 701,80 грн., крім того ПДВ -    8 540,36 грн, разом з ПДВ - 51 242,16 грн. (п. 5.4. договору).
23. Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
24. У разі невиконання споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2. договору).
25. Пунктом 10.3. договору, сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.
26. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2016 року і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення(розділ 12 договору).
27. Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.
28. На виконання умов договору було передано відповідачу у власність природний газ на загальну суму 36170 грн. 53 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 29.02.2016 року на суму 26936,28 грн., від 31.03.2016 на суму 9234,25 грн., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих юридичних осіб без зауважень та заперечень(а.с. 20-21). Дану суму відповідач сплатив 09.12.2016 року, що позивачем не заперечується. 
29. У матеріалах справи наявна сформована позивачем виписка по операціях по підприємству «Рівненський державний гуманітарний університет» з 01.01.2016-31.08.2019, в якій відображено оплати відповідача за договором(а.с. 23).
30. Однак, Рівненський державний гуманітарний університет вказані взяті на себе зобов`язання в частині проведення з позивачем належних розрахунків по оплаті переданого природного газу (у порядку та строки, визначені вище) виконав неналежним чином, чим порушив п.6.1 Договору.
31. Оскільки, відповідач своєчасно не виконав зобов`язання щодо розрахунків за поставлений природний газ за договором №101/16-ТЕ-28 постачання природного газу, позивач звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовними вимогами про стягнення пені відповідно до умов п.6.1 зазначеного договору у розмірі 6458,11 грн., трьох процентів річних в сумі 774,07 грн., інфляційних втрат в сумі 3170 грн 30 коп.
32. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з Рівненського державного гуманітарного університету на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3 229 грн.    05 коп. - пені, 774 грн. 07 коп. - три відсотки річних, 3 170 грн. 30 коп. - інфляційних втрат та 1 921 грн. 00 коп. - витрат по оплаті судового збору. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Рівненського державного гуманітарного університету пені в сумі 3 229 грн 05 коп. відмовлено.
33. Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.
34. Матеріалами справи встановлено, що позивачем, на виконання п.1.1. договору №101/16-ТЕ-28    від 29.01.2016, за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року поставлено, а відповідачем прийнято від позивача природний газ на загальну суму 36170 грн. 53 коп., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору актами приймання-передачі природного газу від 29.02.2016 року на суму 26936,28 грн., від 31.03.2016 на суму 9234,25 грн. (а.с. 20-21).
35. Відповідач свої зобов`язання за договором №101/16-ТЕ-28    від 29.01.2016 виконав, сплативши позивачу до моменту відкриття провадження у справі (03.01.2020) 36170,53 грн. з простроченням строку, встановленого п. 6.1. договору, що підтверджується випискою по операціях підприємства «Рівненський державний гуманітарний університет», наданою НАК "Нафтогаз України" копія якої наявна в матеріалах справи(а.с.22-23).
36. У зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором №101/16-ТЕ-28    від 29.01.2016, позивачем нараховано пеню у розмірі 6458,11 грн.; три проценти річних у розмірі 774,07 грн.; інфляційні втрати у розмірі 3170,30 грн.
37. При прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, враховуючи те, що поставка природного газу по договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу та була оплачена відповідачем,    дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме: в частині стягнення 774 грн. 07 коп. 3% річних, 3 170 грн. 30 коп. інфляційних втрат. Щодо вимог позивача про стягнення пені, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50 %, а саме: з 6458,11 грн. до 3229,05 грн., а тому вимоги про стягнення пені задоволив частково.
38. Як вбачається з    апеляційної скарги Акціонерне товариство    Національна акціонерна компанія    Нафтогаз України    оскаржує рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3229,05 грн.. Позивач не оскаржує зазначене судове рішення в частині вирішення інших заявлених у справі вимог.
39. Отже, рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 у справі №918/15/20, з урахуванням вимог    ст. 269 Господарського процесуального кодексу України    розглядається лише в оскаржувані частині, а саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3229,05 грн., тобто    зменшення штрафних санкцій до 50%. Відповідна позиція узгоджується, зокрема, із висновками викладених у постановах Верховного Суду у справах №913/64/18 від 07.11.2018, №918/116/19 від 04.02.2020.
40. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що підставою апеляційною оскарження вищевказаного рішення суду позивачем є виключно питання про наявність або відсутність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача внаслідок прострочення виконання зобов`язання за договором.
41. Враховуючи викладене, у вирішенні питання зменшення розміру пені суд апеляційної інстанції звертається до усталеної правової позиції Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постановах від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 18.06.2019 у справі № 924/754/18, від 19.06.2019 у справі № 916/2290/18, від 21.02.2020 у справі №918/471/19, від 26.02.2020 у справі №924/456/19.
42. Частинами першою і третьою    ст. 549 Цивільного кодексу України    визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.
43. У сфері господарювання згідно ч. 2 ст.    217    та ч. 1 ст.    230 ГК України    застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
44. Пунктом 8.2. договору, встановлено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
45. Колегією суддів встановлено, що наданий позивачем розрахунок пені в розмірі 6 458 грн 11 коп. є арифметично вірним, а тому позовні вимоги про її стягнення заявлені обґрунтовано.
46. Разом з тим, відповідачем подано до суду першої інстанції 27.01.2020  відзив в якому заявлено клопотання про зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 70%(а.с. 44-46).
47. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що Рівненський державний гуманітарний університет є бюджетною неприбутковою установою, всі бюджетні зобов`язання ставляться на облік у Головному управлінні державної казначейської служби України в Рівненській області. Зазначає, що відповідач станом на дату подачі позову виконав зобов`язання за договором у повному обсязі. Період прострочення виконання зобов`язання також незначний та становить до кількох місяців. При цьому, причини прострочення виконання зобов`язань не залежали від волі відповідача через встановлений порядок розрахунків, зокрема, казначейство здійснює оплату лиш протягом 7 робочих днів з моменту видачі документу. До того ж, розмір заявленої позивачем пені є неспівмірним із розміром завданих йому збитків в результаті порушення строків виконання зобов`язань відповідачем. Позивачем не надано жодних доказів наявності у нього збитків у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором та не обґрунтовано розміру розміру таких збитків.
48. Відповідно до ч. 3    ст. 551 ЦК України    розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
49. Тлумачення частини третьої    статті 551 ЦК України    свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі 467/1346/15-ц.
50. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Місцевий господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
51. Згідно з положеннями ч. 1    ст. 233 Господарського кодексу України    у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
52. Частиною 2    ст. 233 Господарського кодексу України    встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
53. В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.
54. Стаття 546 ЦК України    визначає неустойку (штраф, пеню) як один із видів забезпечення зобов`язання.
55. Відповідно до положень ст.    3, ч. 3 ст.    509 ЦК України    загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.
56. Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
57. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).
58. Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 31.10.2019 у справі №911/874/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 07.11.2019 у справах №917/104/19, 920/437/19.
59. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у повному обсязі оплачено поставлений природний газ, але з порушенням строку на декілька місяців. Позивачем не надано доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору. Стягнення на користь позивача суми процентів річних в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем.
60. Зменшення розміру пені на 50% суд апеляційної інстанції вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.
Аналогічна правова позиція  викладена в постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №922/1608/19.
61. Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини в сукупності свідчать про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення суми пені, у зв`язку з чим суд першої інстанції підставно задовольнив клопотання відповідача, зменшивши розмір пені на 50% до 3 229 грн 05 коп., забезпечивши дотримання балансу інтересів сторін.
62. Відповідно до    ст. 276 Господарського процесуального кодексу України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
63. За таких обставин, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті рішення в оскаржуваній частині Господарський суд Рівненської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
64. З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку    ст.129 ГПК України.
Керуючись статтями    129,    269,    270,    273,    275,    276,    281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3229,05 грн. у справі №918/15/20 без змін.
2.    Поновити дію рішення Господарського суду Рівненської області від 03.02.2020 у справі № 918/15/20.
3. Справу №918/15/20 повернути    Господарському суду Рівненської області.
4.    Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою    2    розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" березня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Гудак А.В.

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.  

Суддя                                                                                              Маціщук А.В.