ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
 
іменем України

07 квітня 2020 року
м. Харків

справа № 643/11273/19
провадження № 22-ц/818/2241/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», 
відповідач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_3 – представника ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року в складі судді Логвінова А.О.,

у с т а н о в и в :

В липні 2019 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» (далі – АТ «ОГС «Харківміськгаз») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просило стягнути з відповідачів на його користь вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 125 767,27 грн.

Ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2019 року та 30 вересня 2019 року відкрито провадження за позовною заявою АТ «ОГС «Харківміськгаз»; розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

15 жовтня 2019 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву та просила визнати недійсними: протокол необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості від 15 березня 2019 року, акт - розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за цінами закупівлі ПАТ «Харківміськгаз»; акт № 376 Е експертизи лічильнику газу від 26 лютого 2019 року. 

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху для сплати судового збору та виконання вимог статтей 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_2 вимоги ухвали від 21 листопада 2019 року виконала не в повному обсязі, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України зустрічна позовна заява визнана неподаною та повернута заявнику.

 
18 лютого 2020 року ОСОБА_4  – представник  ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу від 21 січня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що зі змісту поданої зустрічної позовної заяви є зрозумілим чиї права порушено та який спосіб захисту обрано ОСОБА_2 , у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про неможливість визначення позивача та відповідача по конкретній справі є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. 

АТ «ОГС «Харківміськгаз»,  ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу  ОСОБА_3  – представника  ОСОБА_2  на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Виділені матеріали справи свідчать, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху для сплати судового збору та виконання вимог статтей 175, 177 ЦПК України.

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції вважав, що вона не відповідає вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, а саме: 

- у зустрічному позові зазначені сторони за первісним позовом, а саме: позивачем вказано – АТ «ОГС «Харківміськгаз», відповідачами – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , однак зустрічний позов подано ОСОБА_2 , а із змісту зустрічного позову вбачається, що відповідачем за зустрічним позовом є АТ «ОГС «Харківміськгаз»;

- зустрічний позов містить лише посилання на те, що позов стосується захисту прав споживачів, без зазначення предмету та обставин, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, у зустрічному позові не вказано, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, із зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

В ухвалі про залишення зустрічної позовної заяви без руху ОСОБА_2 було роз`яснено, що для усунення недоліків зустрічного позову необхідно надати: примірник зустрічної позовної заяви із зазначенням сторін та інших учасників справи відповідно до змісту зустрічних позовних вимог; зазначити зміст позовних вимог та обставини, якими вони обґрунтовуються у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», вказавши про те, яке право споживача порушено у відповідності до статті 21 Закону або надати до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що недоліки за ухвалою суду від 21 листопада 2019 року ОСОБА_2 усунула не в повному обсязі, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України визнав зустрічну позовну заяву неподаною та повернув її заявнику. 

В уточненій зустрічній позовній заяві від 12 грудня 2019 року, яку подано на виконання вимог ухвали від 21 листопада 2019 року, позивачем вказано – АТ «ОГС «Харківміськгаз», а відповідачами – ОСОБА_1  та ОСОБА_2 . 

Статтею 193 ЦПК України встановлено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Частинами першою, другою статті 194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої – другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суди повинні ураховувати сформовані Європейським судом з прав людини умови обмеження права особи на доступ до суду, проте, такі умови не можуть зашкоджувати самій суті права на звернення до суду та переслідують легітимну мету і ця мета відповідає потребам суспільства та окремих осіб, такі умови забезпечують розумну пропорційність між встановленими обмеженнями та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях від 13 січня 2000 року в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Уточнена зустрічна позовна заява подана ОСОБА_2 . 

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 зазначила про те, що, на її думку, порушено її права та ОСОБА_1 , як споживачів послуг, які надає АТ «ОГС «Харківміськгаз». При цьому, сторонами вказано – ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та АТ «ОГС «Харківміськгаз», а спосіб захисту порушеного права – визнання недійсними рішень (протоколів та актів) АТ «ОГС «Харківміськгаз». 

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

 
Керуючись ст. ст. 185, 197, 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 – представника ОСОБА_2 – задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року – скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2020 року.

Головуючий                                                                                    А.В. Котелевець

Судді                                                                                                 Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова