УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 червня 2020 року
м. Київ
справа № 643/8292/19
провадження № 51 - 2838 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого    ОСОБА_5 , на ухвалу Харківського  апеляційного суду від 12 березня  2020 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4  порушує питання про перегляд зазначеної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті. 
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому 
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, ОСОБА_4 , обмежившись загальними фразами про порушення, допущені, на його думку, судом апеляційної інстанції, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга  ОСОБА_4  не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення.
При цьому, у поданій скарзі  ОСОБА_4  не наведено обґрунтування щодо незаконності ухвали (в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди) на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням положень статей 127-129, 370, 412 цього Кодексу, статті 23 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку. 
Також повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак викладені захисником у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають вимогам вищевказаної статті.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді. 
Крім цього, усупереч положенням ч. 5 ст. 427 КПК захисник не долучив до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду.
При повторному зверненні  ОСОБА_4  необхідно також врахувати вимоги ч. 6                 ст. 427 КПК, надавши відповідну кількість копій касаційної скарги та додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_4  без руху і встановити йому семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                    ОСОБА_3