ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«23» квітня 2020 року
м. Харків
справа № 643/18202/18-ц
провадження № 22ц/818/1986/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -   Овсяннікової А.І., Хорошевського О.М.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідачі – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державний реєстратор відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініна Л.М., 
треті особи – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року в складі судді Мельникової І.Д.,
в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Людмили Миколаївни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дій протиправними, незаконними, скасування рішення державного реєстратора та просив визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» щодо подання документів для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконними дії державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Л.М. про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати рішення державного реєстратора Калініної Л.М. про державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно від 16 травня 2018 року, номер запису про право власності №26234954; судові витрати покласти на відповідача.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 через представника звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» вчиняти дії – відчужувати нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову – задоволено; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відчужувати квартиру АДРЕСА_2 .

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» подав до суду клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Клопотання мотивовано тим, що вжиття заходів забезпечення позову у цій справі перешкоджає йому як власнику нерухомого майна отримувати дохід від здачі майна у оренду на підставі укладеного 01 серпня 2019 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» договору оренди, що призводить до збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 120 000,00 грн.

Просив забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі № 643/18202/18, шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 120 000,00 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про зустрічне забезпечення позову – відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Зокрема, зазначив, що внаслідок вжиття заходів забезпечення позову у цій справі товариство позбавлене можливості отримувати дохід від здачі спірної квартири в оренду, що призводить до непрямих збитків; що заборона здійснення реєстраційних дій унеможливлює нотаріальне посвідчення договору оренди.

09 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вони вважали, що обраний засіб забезпечення позову не тягне за собою спричинення збитків відповідачеві, а тому в застосуванні зустрічного забезпечення позову відсутня потреба, тому судове рішення суду першої інстанції є законним. Також, зазначив, що неможливість виконання договору оренди не є підставою для застосування зустрічного забезпечення, оскільки передача майна в тимчасове користування не підпадає під категорію «відчуження майна». 

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, мотивована тим, що обраний захід забезпечення позову у цій справі не спричиняє відповідачеві збитків, тому клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13  Конвенції про захист прав людини і  основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1  статті 149 ЦПК України  суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених  статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2  статті 149 ЦПК України  забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини першої статті 154  ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків, що має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути у результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Частиною 2 статті 154 ЦПК України передбачено, що зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Частиною 3 статті 154 ЦПК України передбачено випадки, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, зокрема, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. 

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2018 року, справа 369/7793/17, провадження № 61-11274св18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2019 року, справа № 796/165/18, провадження № 61-44159ав18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2019 року, справа № 456/2438/17, провадження № 61-473св19; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2019 року, справа № 752/20385/18, провадження № 61-5600св19; в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2019 року, справа № 367/5303/19, провадження № 61-19821ск19.

Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали у провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Калініної Л.М., треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дій протиправними, незаконними та скасування рішення державного реєстратора.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2018 року відкрито провадження у справі (а. с. 7-8).

Предметом спору у справі є визнання протиправними, незаконними та скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка була предметом договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» 25 квітня 2005 року у забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором у зв`язку з порушенням процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що підстав для обов`язкового застосування судом заходів зустрічного забезпечення не вбачається. Зокрема, доказів того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання на території України, або що його майновий стан або дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові, суду не надано.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» щодо спричинення йому збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову через відсутність можливості передачі спірної квартири в оренду та неотримання від цього прибутку, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали 01 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» укладено договір оренди, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 , яка передається в оренду на строк до 01 серпня 2020 року включно для використання приміщення в господарській діяльності орендаря. Пунктом 4.1. договору оренди передбачено, що за згодою сторін орендна плата за користування квартирою становить 10 000,00 грн за один повний місяць (а. с. 19-23).
Разом з тим, вжите судом забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна не перешкоджає товариству укладати щодо нього договори оренди та виконувати їх, не впливає на матеріальний стан відповідача як власника майна, та не призводить до збитків внаслідок його застосування. 

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» щодо того, що виконувати укладений договір оренди квартири немає можливості, оскільки ОСОБА_3 проживає у ній та перешкоджає доступу до приміщення, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці обставини не свідчать про необхідність вжиття заходів зустрічного забезпечення позову. Питання щодо виселення мешканців спірної квартири не є предметом розгляду у цій справі.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на те, що заборона здійснення реєстраційних дій унеможливлює нотаріальне посвідчення договору оренди, є безпідставними, оскільки судом заборонено лише відчуження спірної квартири, а не вчинення щодо неї будь-яких реєстраційних дій.

Доказів понесення реальних збитків, спричинених забезпеченням позову, або загрози спричинення таких збитків, Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» не надано.

Таким чином, аналізуючи матеріали оскарження ухвали, судова колегія дійшла висновку про відсутність доказів, що підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.
Враховуючи, що забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірної квартири не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу, і відсутні обов`язкові підстави, визначені частиною третьою статті 154 ЦПК України для застосування зустрічного забезпечення, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача про вжиття заходів зустрічного забезпечення є правильним.

Доводи апеляційної скарги, що перехід права власності на предмет іпотеки до товариства відбувся у порядку, передбаченому законом, а позивач тривалий час не виконує свої кредитні зобов`язання та намагається уникнути відповідальності, судова колегія до уваги не приймає, оскільки вони стосуються вирішення спору по суті, а не розгляду питання щодо зустрічного забезпечення позову, тоді як цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи.

Оскільки ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Питання щодо розподілу судових витрат апеляційним судом не вирішується, оскільки наразі розглядається лише процесуальне питання, а не справа по суті.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України                        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий                                          І.В. Бурлака

Судді                                  А.І. Овсяннікова

О.М. Хорошевський
Повний текст постанови складено 23 квітня 2020 року