ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4986/19                                                                              

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В.,  
суддів:                                                                      Епель О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву адвоката Драпака Дмитра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про розподіл судових витрат по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.02.2019 № 0054221304 та стягнути з відповідача завдану моральну шкоди у розмірі 60 000, 00 грн. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 14.02.2019 № 0054221304. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. 
15 листопада 2019 року до суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити в силі як законне та обґрунтоване, відхиливши апеляційну скаргу та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у відповідності до попереднього розрахунку судових витрат. Разом з цим, керуючись ч. 7 ст. 139 КАС України, заявник просив надати додатковий п`ятиденний строк для надання доказів понесених судових витрат з моменту винесення рішення в справі.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Проте, питання про судові витрати судом не вирішено.
На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 03 березня 2020 року надійшла заява адвоката Драпака Дмитра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, в якій останній просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 4  000, 00 грн.
За приписами частин першої, третьої та п`ятої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, тому враховуючи, що рішення по даній справі судом апеляційної інстанції було ухвалено в порядку письмового провадження, заява позивача про розподіл судових витрат розглядається також у письмовому провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обґрунтування заяви, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Положеннями ст. 59 Конституції України, передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі            4 000, 00 грн, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, позивачем надані наступні докази: 
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000213 від 13.12.2017, виданого адвокату Драпаку Д.А.;
- копію Договору про надання правової допомоги № 18 від 29.01.2019;
- копію Додатку № 4 від 08.11.2019 до Договору про надання правової допомоги № 18 від 29.01.2019;
- копію звіту від 02.03.2020 адвоката Драпака Д.А. про надані послуги згідно з Додатком № 4 до Договору про надання правової допомоги № 18 від 29.01.2019;
- копію акту надання послуг № 6 від 02.03.2020;
- копію рахунку на оплату № 35 від 19.11.2019;
- копію меморіального ордеру № @2PL635054 від 20.11.2019 про зарахування коштів згідно рахунку № 35 від 19.11.2019.
Так, відповідно до пункту 1.1 Договору № 18 про надання правової допомоги від 29 січня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Драпаком Дмитром Анатолійовичем (адвокат), клієнт доручає, а адвокат, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін.
Пунктом 4.1 цього Договору визначено, що розмір гонорару за надання правової допомоги та порядок його оплати, передбаченої п. 2.1.1-2.1.9 цього договору встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін у відповідних додатках до цього договору.
Додатком № 4 від 08.11.2019 до Договору про надання правової допомоги № 18 від 29.01.2019 на виконання п. 1.1 та п. 4.1 Договору № 18 сторони погодили наступні умови:
1. Клієнт доручає, а адвокат, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в Шостому апеляційному адміністративному суді по апеляційному провадженні у справі № 640/4986/19 за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві на рішення ОАС у м. Києві від 23.09.2019 по справі № 640/4986/19, в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін.
2. Загальний розмір гонорару адвоката за надання послуг, передбачених п. 1 даного додатку становить 4  000, 00 (чотири тисячі) грн.
Відповідно до приписів ч. ч. 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, варто зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Також, на підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі                       № 814/698/16.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами. Такий висновок висвітлений у постанові від 17.10.2018 у справі № 301/1894/17.
Колегія суддів зазначає, що, під час представництва інтересів позивача при розгляді справи судом апеляційної інстанції, представником позивача було надано відзив на апеляційну скаргу, подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та отримувались розписки про виклик у судове засідання у зв`язку із численними перенесеннями розгляду справи.
З огляду на ціну позову та характер спірних правовідносин, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000, 00 грн є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).
Крім того, всі вказані в звіті про надані послуги від 02.03.2020 дії адвоката фактично пов`язані з підготовкою позиції сторони позивача у контексті поданої апеляційної скарги відповідачем, яка знайшла своє відображення у відзиві на апеляційну скаргу, та провадженням по справі в суді апеляційної інстанції, а тому, зазначення адвокатом 6 годин витраченого часу є цілком обгрунтованим.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відтак, зважаючи на правову позицію, висловлену Верховним Судом в постановах від 22 травня 2018 року у справі № 826/8107/16 та від 28 травня 2019 року у справі № 826/850/18 та враховуючи достатність та допустимість усіх наданих доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія судів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви та стягнення 4  000, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 241, 242, 252, 311, 325, 329, 382 КАС України, суд -
          
ПОСТАНОВИВ:

          Заяву адвоката Драпака Дмитра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про розподіл судових витрат по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про розподіл судових витрат.
Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код: 39439980) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4  000, 00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 329 - 331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Л.В. Губська

Судді                                                                                          О.В. Епель

                                                                                                    А.Г. Степанюк