ПОСТАНОВА 
Іменем України

05 травня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 405/1763/18
провадження № 22-ц/4809/483/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Вербицького Володимира Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 липня 2019 року у складі головуючого судді Драного В. В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
У березні 2018 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , якого ухвалою від 04.06.2019 року замінено на належного відповідача ОСОБА_1 (а.с.216 т.1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сервісний центр Еpson (ВКТ Сервіс), про повернення принтера «Ерson М200СНПЧ» належної якості вартістю 6452,00 грн, або іншого принтера аналогічного принтеру «Ерson М200СНПЧ», придбаного на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2015, а у випадку його відсутності стягнення його вартості в розмірі 6452,00 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в магазині «Magnus» у ФОП ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 , позивачі купили принтер «Ерson М200СНПЧ" вартістю 6452 грн. 
18.02.2015 принтер перестав працювати і 20.02.2015 позивачі звернулися до магазину з усною вимогою про обмін товару або повернення коштів за неякісний товар, однак отримали відмову, а принтер у них узяв магазин для ремонту. 
Неодноразові звернення до магазину з вимогою повернути кошти залишались без належного реагування. 
30.05.2015 позивачі звернулися до магазину з письмовою вимогою про повернення коштів за вказаний принтер, але 02.06.2015 отримали відмову з підстав необхідності встановлення причини поломки, із пропозицією звернутися до сервісного центу Ерson. 
На звернення до сервісного центру була видана видаткова накладна про те, що 17.06.2015 принтер був на обслуговуванні один раз. Висновок про недоліки товару не зроблені. 
За рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.10.2015 їм відмовлено у задоволенні позову до ФОП ОСОБА_1 про захист прав споживачів, повернення коштів за неякісний товар та відшкодування моральної шкоди. 
Відповідач звертався до них із пропозицією у строк протягом 7-ми днів забрати принтер з магазину і повідомляв, що у випадку ігнорування даної вимоги протягом вказаного строку, ФОП ОСОБА_1 відмовиться від договору купівлі-продажу. 
Таким чином відповідач в односторонньому порядку відмовився від договору купівлі-продажу принтера і спірний товар залишився у відповідача. На вимогу повернути гроші або принтер належної якості відповідач вімовив. Фактично відповідач отримав 6452,00 грн без достатньої правової підстави і повинен їх повернути.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 липня 2019 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 безпідставно набуті гроші в сумі 6452 грн, судові витрати у справі в сумі 704,80 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Представник відповідача адвокат Вербицький В. В. подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Зазначив, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Судом не враховано, що позивачі при подачі позовної заяви про захист прав споживачів щодо повернення коштів за неякісний товар в порядку п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» розірвали договір купівлі продажу.
Вважає, що оскільки у задоволенні позовної заяви про повернення коштів за неякісний товар їм було відмовлено, позивачі мали право вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця, товар, як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».
Судом безпідставно, з порушенням норм процесуального права задоволено заяву позивача про зміну позовних вимог, заявлену після початку розгляду справи по суті.
Крім того, суд необґрунтовано відмовив у застосуванні позовної давності, яка починається із зная, коли позивачі дізнались про порушення своїх прав, тобто з 20 лютого 2015 року, тоді як позовна заява датована 20 березня 2018 року, що виходить за межі загального 3-річного строку звернення до суду за захистом свого порушеного права. Посилання суду на те, що лише з отриманням рішення суду, що вступило в законну силу, позивачі дізнались про порушення свого права, на думку відповідача є безпідставним.
Судом не було враховано, що відповідач здійснив всі можливі дії щодо виконання свого зобов`язання і протягом більш ніж півроку після набрання вищезазначеним судовим рішенням законної сили принтер залишався у відповідача, а 02.06.2016 ним була надіслана вимога споживачам про встановлення строку виконання зобов`язання і запропоновано протягом семиденного строку прийняти принтер. Дана вимога була отримана 03.06.2016, але у зазначений строк принтер не був прийнятий позивачами, відповідач зі свого боку відмовився від договору купівлі-продажу і реалізував принтер іншим особам.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Позивачі подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважають рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).
У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
У лютому 2015 року позивачі придбали в магазині «Magnus» у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 принтер МФУ Epson M200+СНПЧ та кабель до нього вартістю 6 452,00 грн, що підтверджується копією чека до накладної № 6444728 від 04.02.2015 (а.с.25 т.1).
Згідно копії розрахункової накладної № 11792 від 29.05.2015 ПП Магнус Ремонт прийняло на обслуговування спірний принтер (а.с.24 т.1).
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2015 року залишене без змін(а.с.10-13 т.1), відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сервісний центр «Epson» про захист прав споживачів, стягнення коштів за неякісний товар, відшкодування моральної шкоди (а.с.45-50 т.1). Суд виходив з того, що позивачі не довели, що придбаний ними товар неналежної якості та має істотні недоліки, які роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення.
В подальшому відповідачем на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу виконання зобов`язання без дати, у якій запропоновано прийняти спірний принтер (а.с.5 т.1), з посиланням на норми ст. 530 ЦК України встановлено семиденний строк виконання зобов`язання з прийняття товару, повідомлено, що у випадку ігнорування даної вимоги продавець відмовиться від договору купівлі-продажу.
02.06.2016 відповідач направив на адресу позивачів вимогу про виконання зобов`язання, в якій встановив позивачам семиденний строк для виконання їх обов`язку з приймання принтера МФУ Epson M200, з моменту отримання даної вимоги. Також вказав, що у випадку ігнорування даної вимоги по закінченню вищевказаного строку буде вимушений відмовитись від договору купівлі-продажу (а.с.55 т.1).
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказана вимога отримана ОСОБА_4 03.06.2016 (а.с.56 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 665 ЦК України визначено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.
Відповідно до ч 1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.
Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04.02.2015 року придбали у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 принтер МФУ Epson M200+СНПЧ та кабель до нього вартістю 6 452,00 грн (а.с.25 т.1).
У зв`язку з несправністю цього приладу 29.05.2015 позивачі передали ПП Магнус Ремонт на обслуговування спірний принтер (а.с.24 т.1).
В подальшому ФОП ОСОБА_1 без достатніх підстав продав спірний принтер МФУ Epson M200+СНПЧ іншій особі за 6200,00 грн, що підтверджується копією видаткової накладної № Ц0000000468 від 08 липня 2016 року (а.с.155 т.1).
Частиною 2 статті 620 ЦК України передбачено, що кредитор втрачає право на витребування у боржника речі, визначеної індивідуальними ознаками, у разі, якщо ця річ вже передана третій особі у власність або в користування.
Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що оскільки спірний принтер відчужений іншій         особі та фактично відсутній у ОСОБА_1 , тому не можливе повернення товару позивачам.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодовування.
Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави (глава 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Тобто, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому вона відпала.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Як встановлено судом та підтверджено представником відповідача у суді першої інстанції, через не прийняття товару - спірного принтера (а.с.55 т.1), ФОП ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовився від договору купівлі-продажу, усупереч ст. 665 ЦК України повторно продав спірний товар, отримавши кошти та безпідставно зберіг їх у себе, фактично збагатився за рахунок позивачів, тому відповідач зобов`язаний повернути вартість переданого позивачами і відчуженого поза їх волею принтера. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача було заявлено про застосування позовної давності.
Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Заявлені позивачами позовні вимоги не є окремими видами вимог до яких застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік (ст. 258 ЦК України), в тому числі вимога у зв`язку з недоліками проданого товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Суд першої інстанції правильно вважав, що визначений законом строк позовної давності не сплинув, оскільки, що про порушення свого права позивачі дізнались у червні 2015 року, 30 червня 2015 звернулися в суд з позовом до відповідача про повернення коштів за неякісний товар та відшкодування моральної шкоди, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2015 року їм відмовлено у задоволенні позову (а.с.45 т.1). Судом апеляційної інстанції постановлено ухвалу від 24 грудня 2015 року про залишення вказаного рішення без змін. Позивачі звернулись до суду з даним позовом 20 березня 2018 року, в межах позовної давності, строк якої спливає 24 грудня 2018 року.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив обставини та докази, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог і заперечень, надав їм належну правову оцінку.
Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.
Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Вербицького Володимира Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді   С. М. Єгорова

А. М. Головань

С. І. Мурашко