Справа № 442/7617/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 22-ц/811/440/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.
за участі секретаря: Фейір К.О.
                      без участі сторін, розглянувши у порядку  письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерціний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 липня 2011 року в розмірі 21033,16 грн. та судові витрати.
Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 липня 2011 року та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконував в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 30 вересня 2019 року становить 21033,16 грн., і яка складається із заборгованості за кредитом 3894,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 15660,62 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 977,77 грн. штрафу (процентна складова).
Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.07.2011 року в розмірі 3894,77 грн. (три тисячі вісімсот дев`яносто чотири гривні сімдесят сім копійок) та 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) понесених судових витрат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено
Рішення суду оскаржило АТ КБ «ПриватБанк».
В апеляційній сказі покликається на те, що позичальник власноручно підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Унверсальная. 55 дней льготного периода" в якій зазначено, базова відсоткова ставка за користування кредитом 2.5 %. Розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за своєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні.
Вказує, що з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений кредитний договір в порядку ч.І ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.
На думку скаржника, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права.
Також зазначає, що відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, місцевий суд допускає порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у Банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.
Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2019 року в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2019 року скасуванню частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 15 660,62 грн та штрафів - 500 грн та 977,77 грн суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сторони у договорі №б/н від 15 липня 2011 року не обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
З таким висновком суду погодитись не можна виходячи із наступних підстав.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2011 році звернувся до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. 
Для реалізації зазначеної мети відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 15 липня 2011 року та отримав кредит у розмірі 4000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Також при підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 15 липня 2011 року ОСОБА_1 було ознайомлено про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» де зазначено базова процентна ставка в місяць (2,5%), та відповідальність невчасне погашення заборгованості (пеня штрафи та комісія) (а.с.10).
Відповідач користувався кредитною карткою, здійснював погашення за наданим кредитом до вересня 2019 року, однак допустив заборгованість.
Отже, при підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 15 липня 2011 року ОСОБА_1 було ознайомлено з умовами кредитування у яких зазначений розмір відсотків за користування кредитом та відповідальність за несвоєчасне погашення заборгованості.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15 липня 2011 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 30 вересня 2019 року заборгованість у відповідача перед позивачем складає 21 033, 16 гривень, в тому числі 3894,77 грн - заборгованість за кредитом, 15 660, 62 грн- заборгованість за процентами, 1477, 77 грн - заборгованість по судовим штрафам (а.с. 5-8).
Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув заборгованість за кредитом в сумі 38994,77 гривень та безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування кредитом та штрафів.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 15 660, 62 гривень - заборгованості за процентами та 1477, 77 гривень - заборгованості по судовим штрафам.
Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні частини позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2019 року скасуванню частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по суті вимог АТ КБ «ПриватБанк».
Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерціний банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості по процентах за користування кредитом та штрафами скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15 липня 2011 року в розмірі 15 660,62 гривень (проценти за користування кредитом), 500 гривень штрафу (фіксована частина), 977, 77 гривень штраф (процентна складова) та 2881,50 гривень судових витрат.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 06 травня 2020 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.