ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 червня 2020 року           справа №200/1669/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Сухова М.Є., за участю представника позивача Реутова О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Дніпро - Контракт" на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 р. у справі № 200/1669/20-а (головуючий І інстанції Мозговая Н.А.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро - Контракт» до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі керівника Кудрінського Михайла Сергійовича, третя особа - Державне підприємство "Вугільна компанія "Краснолиманська" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро - Контракт» (далі - позивач, ТОВФ «Дніпро - Контракт») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі керівника Кудрінського Михайла Сергійовича (далі - відповідач, ВДВС), третя особа - Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі - третя особа, ДП «ВК «Краснолиманська»), в якому просило: визнати протиправною бездіяльність виконавчої служби, що полягає у невиконанні вимог ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» під час виконання судового рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2409/18 та зобов`язати вчинити дії, які передбачені ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; визнати протиправною бездіяльність виконавчої служби, що полягає у невиконанні вимог ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» під час виконання судового рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2410/18 та зобов`язати вчинити дії, які передбачені ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року в задоволені позову відмовлено.
Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виконавчою службою протиправно не виконано вимоги ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» під час виконання судового рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2409/18 та №905/2410/18.
Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Представник відповідача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
На виконання рішення Господарського суду Донецької області від 26.03.2019 по справі №905/2409/18 господарським судом Донецької області видано наказ від 14.05.2019, відповідно якого стягнуто з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Дніпро-Контакт» заборгованість за договором №25/01-6 від 25.01.2016 у сумі 591046,56 грн., 3% річних у сумі 8889,99 грн., інфляційні втрати у сумі 21978,12 грн., витрати зі сплати судового збору у сумі 9328,72 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. (а.с.128 т.1).
12.07.2019 старшим державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пахомовою Аліною Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59525781 про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ТОВ «фірма «Дніпро-Конракт» боргу у сумі 639243,39 грн. (а.с.133 т.1)
Постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пахомовою Аліною Миколаївною від 12.07.2019 приєднано виконавче провадження №59525781 до зведеного виконавчого провадження №38688807 на підставіст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.137 т. 1).
12.07.2019 старшим державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пахомовою Аліною Миколаївною винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій виконавчого провадження №59525781 на підставі п.12 ч.1ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.135 т. 1).
Також, на виконання рішення Господарського суду Донецької області від 18.02.2019 по справі №905/2410/18 господарським судом Донецької області видано наказ від 21.03.2019, відповідно якого стягнуто з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь Товариства з обмеженою відповідальністюфірма «Дніпро-Контакт» заборгованість у сумі 333347,00 грн., 3% річних у сумі 15808,87 грн., інфляційні втрати у сумі 49680,52 грн., витрати зі сплати судового збору у сумі 5982,55 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. (а.с.160 т.).
12.07.2019 старшим державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пахомовою Аліною Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59525975 про стягнення з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь ТОВ «фірма «Дніпро-Конракт» боргу у сумі 412818,94 грн. (а.с.165, т. 1)
Постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пахомовою Аліною Миколаївною від 12.07.2019 приєднано виконавче провадження №59525975 до зведеного виконавчого провадження №38688807 на підставі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.169 т. 1).
12.07.2019 старшим державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пахомовою Аліною Миколаївною винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій виконавчого провадження №59525975 на підставі п.12 ч.1ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.167 т. 1).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Тобто, в силу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 1 Закону № 1404-VIII державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.
Частиною 1 статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника визначені статтею 30 Закону № 1404-VIII, за приписами якої виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
Згідно п.14 р.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5), у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.
У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.
Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).
Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.
Матеріали справи свідчить, що в провадженні перебуває зведене виконавче провадження №38688807 про стягнення з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб. До складу зведеного виконавчого провадження станом на 17.01.2020 року входить 53 виконавчих проваджень на загальну суму 69587231,79 грн.
Отже,  статтею 30 Закону № 1404-VIII встановлені особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника незалежно від того чи є боржник державним підприємством.
За таких обставин, відповідачем було прийнято постанови від 12.07.2019 про приєднання виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження №38688807.
Як вбачається з матеріалів справи, постановами від 12.07.2019 про зупинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №59525781 №59525975, винесена відповідачем на підставі п.12 ч.1 ст.34, ст.35 Закону України «Про виконавче провадження». 
Вказані постанови позивачем на час звернення не були оскарженні.
З відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року у  справі №200/14390/19-а було задоволено частково позовні вимоги позивача до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в особі керівника Кудрінського Михайла Сергійовича, старшого державного виконавця Пахомової Аліни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство "Вугільна компанія "Краснолиманська" про визнання протиправною бездіяльність, що полягає у невиконанні вимог ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників; зобов`язання вчинити дії передбачені ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників; визнання протиправними рішення прийняті шляхом винесення постанов від 12.07.2019 року: про приєднання виконавчого провадження №59525781 до зведеного виконавчого провадження №38688807; про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №59525781 за підставами п. 12 ч. 1 ст. 34 та ст.. 35 Закону України "Про виконавче провадження" та скасувати ці постанови; зобов`язання зупинити вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №59525781, шляхом винесення постанови за підставами п.9 ч.1 ст.34 та ч.3 ст.35 Закону України "Про виконавче провадження", а саме визнано протиправним та скасовано постанову державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пахомової Аліни Миколаївни 12.07.2020 року про зупинення вчинення виконавчих дій виконавчого провадження №59525781 на підставі п.12 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження».
На виконання постанов Першого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2020 року відповідачем 16.04.2020 прийнято постанову про поновлення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59525781 та прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у відповідності до п.14 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 04.05.2020 виконавче провадження №59525781 зупинено. 
Матеріали справи свідчать, що постанову від 12.07.2019 про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59525975 на підставі п.12 ч.1 ст.34, ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» та постанову від 16.04.2020 про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні№59525781 на підставі п.14 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не оскаржені та не оскаржуються.
З 01.01.2013р. набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон N 4901-VI), яким затверджено порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.
За статтею 1 Закону, цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.
Терміни в цьому Законі вживаються у значенні, наведеному в Бюджетному кодексі України і Законі України "Про виконавче провадження".
Статтею 2 Закону № 4901-VI визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.
 Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування.
 Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 4901-VI визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 4901-VI передбачено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно з частиною 3 статті 4 Закону № 4901-VI, протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.
Приписами пунктів 2-4, 9 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:
-  у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
-  стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;
-  законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;
-  законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
За приписами пункту 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N845  ( далі Порядок N845), у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.
Підстави, передбачені частинами 2 та 3 статті 4 Закону N 4901-VI є окремими та самостійними підставами для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а саме:
- частина 2 статті 4 зазначеного Закону передбачає нічим необумовлений перехід до цієї процедури лише по факту спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, після закінчення цього строку;
- частина 3 статті 4 вказаного Закону передбачає, що в разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, керівник органу ДВС керівник органу ДВС протягом десяти днів з дня встановлення такого факту, але не пізніше, тобто, до, а не після, спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, переходить до вказаної процедури.
З аналізу частини 3 статті 4 Закону N 4901-VI та пункту 7 Порядку N 845 вбачається, положення цих норм застосовуються у разі встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій. Положення частини 2 статті 4 Закону N 4901-VI  застосовуються у разі не виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, за час примусового виконання вчинення виконавчих днів на протязі шести місяців не призвели до його виконання. 
У спірних правовідносинах, постановами державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 12.07.2019 відкрито виконавче провадження за виконавчими документами та у той же день прийнято постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №59525781 №59525975. Тобто, державним виконавцем взагалі не розглядалось питання щодо наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувану та відповідно не сплив шестимісячний строк у зв`язку з його зупиненням.
Отже, станом на момент звернення позивача із відповідною заявою до відповідача, у останнього були відсутні підстави для застосування щодо вказаних вище виконавчих проваджень положень ст.4 Закону №4901-VI.
З огляду на зазначене, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність, що полягає у невиконанні вимог ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»  та зобов`язання вчинити дії, які передбачені ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін
Керуючись статями 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Дніпро - Контракт" на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 р. у справі № 200/1669/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 р. у справі № 200/1669/20-а - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 та п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 09 червня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                            Е.Г. Казначеєв 

Судді                                                                                І.Д. Компанієць

                                                                                                Л.В. Ястребова