ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 травня 2020 року           справа №200/13177/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., 
секретар судового засідання – Мирошниченко О.Л.
за участю: представника позивача – Трофімчука В.В.,
представника відповідачів 1,2 – Кожем`яки М.Ю.,
розглянув у відкритому  судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача - Трофімчука Віталія Вікторовича  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року та апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 березня 2020 року   у справі  № 200/13177/19-а (головуючий І інстанції Загацька Т.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області)  за позовом   ОСОБА_1  до  Донецької обласної державної адміністрації,  Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, третя особа: Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1  (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Донецької обласної державної адміністрації (далі – Донецька ОДА, відповідач 1) про:
-  визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зафіксоване у протоколу № 13 від 09.10.2019 року, про відмову у встановленні статуса учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, визнання безпідставною видачу посвідчення ОСОБА_1 ;
- зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи  прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» категорії 1, серії А синього кольору та внесення відповідного клопотання уповноваженій посадовій особі Донецької ОДА;
- зобов`язання Донецьку ОДА видати позивачу посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» категорії 1 серії А синього кольору (т. 1 а.с. 30-32).
Ухвалою суду від 14.01.2020 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі – Регінальна комісія, відповідач 2) (т. 1 а.с. 167-168).
Ухвалою суду від 11.02.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації (т. 1 а.с. 203).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 березня 2020 року позов – задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Регіональної комісії, яка є постійно діючим колегіальним органом Донецької ОДА, зафіксоване у протоколі № 13 від 09.10.2019 року, в частині відмови у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, визнання безпідставною видачу посвідчення ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Регіональну комісію прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» (категорії 1) серії А синього кольору;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено (т. 2 а.с. 23-28).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення – відмовлено  (т. 2 а.с. 59-60).
Відповідач 1 не погодився з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні  позову в повному обсязі через порушення норм матеріального права.
В обгрунтування доводів посилався на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в довідці Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 31.05.2019 року № 647 зазначено, що позивач проходив строкову військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 з 14.12.1984 року по 01.08.1986 року, але у списках військовослужбовців, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ОСОБА_1 не зазначений. Всі документи, які могли б свідчити про виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження, містять суперечливі дані. Військовий квиток з виправленнями як доказ того, що позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 30 км зоні у складі військової частини НОМЕР_1 викликає сумніви, оскільки у ньому вказано, що позивач проходив служюу в частині НОМЕР_1 у період з 27.04.1986 року по 01.08.1986 року. Згідно з наданими позивачем матеріалами відомості про перебування позивача на військовій службі по 16.10.1987 року взагалі відсутні, крім запису у військовому квитку, де зазначено про його участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по 16.10.1987 року. Довідка військової частини НОМЕР_1 від 15.01.1993 року суперечить архівній довідці Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 31.05.2019 року № 647.
Вважає, що довідка Слов`янського об`єднаного військового комісаріату від 07.02.2020 року № 41489 щодо підтвердженняучасті позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 27.04.1986 року по 01.10.1986 року під час проходження строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не є належним доказом, оскільки у військовому квитку зазначено, що позивач  проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка не приймала участь в ліквідації наслідків аварії на  ЧАЕС.
Також, апелянт вважає, що суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження державного органу (т. 2 а.с. 70-77).
Представником позивача подано апеляційну скаргу на ухвалу суду про відмову в ухваленні додаткового рішення, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати зазначену ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заяви в частині судових витрат на правничу допомогу (т. 2 а.с. 64-66).
В обгрунтування доводів посилався на те, що попри наявні письмові докази вират на правничу допомогу, суд визнав їх недостатніми для визначення розміру витрат, пославшись на відсутність детального опису наданих послуг. Апелянт вважає, що ним надано детальний опис наданих позивачу послуг.
Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу відповідача 1, в якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача 1 без задоволення.
Відповідачем 1 також поданий відзив на апеляційну скрагу представника позивача, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Представник відповідача 1,2 в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги, заперечував проти апеляційної скарги представника позивача.
Представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги, заперечував проти апеляційної скарги відповідача 1.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін,  вивчив доводи апеляційних скарг та відзивів на апеляційні скарги відповідача 1 та представника позивача, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги представника позивача та залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.
Згідно військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 у складі військової частини № НОМЕР_1 в періоди з 27.04.1986 року по 02.05.1986, з 03.06.1986 року по 04.06.1986 року, з 27.06.1986 року по 28.06.1986 року, з 08.08.1986 року по 16.08.1986 року, з 22.08.1986 року по 23.08.1986 року, з 27.08.1986 року по 07.09.1986 року, з 26.09.1986 року по 01.10.1986 року, з 26.09.1986 року по 01.10.1986 року, з 14.10.1987 року по 16.10.1987 року виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 30-кілометровій зоні (т. 1 а.с. 17-18). 
Згідно експертному висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної Ради від 16.01.1998 року № 16530/37-1 захворювання ОСОБА_1 пов`язано з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з виконанням обов`язків військової служби (т. 1 а.с. 21). 
Згідно довідки військової частини   НОМЕР_1 від 15.01.1993 року № 8 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії у 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року, з 03.06.1986 року по 04.06.1986 року в м.Припять, с. Рудня-Вересня (т.  1 а.с. 19). 
Відповідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2020 року № 4/489 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС з 27.04.1986 по 01.10.1986 під час проходження строкової військової служби. Довідку видано на підставі книги обліку сержантів і солдатів запасу, які перебували на Чорнобильській АЕС (т. 2 а.с. 6).
01.07.1998 року позивачу видано безстрокове посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_4 (а.с. 15).
Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0596246 позивачу встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2015 у зв`язку з захворюванням пов`язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (т. 1 а.с. 20). 
У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» від 11.07.2018 №551 позивачем для видачі посвідчення нового зразка 12.06.2019 року подано до Регіональної комісії заяву про розгляд особової справи щодо встановлення статусу особи «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» (т. 1 а.с. 70,. 127).
До вказаної заяви позивачем надано копії наступних документів для встановлення статусу: паспорт, посвідчення, ІПН, вкладку від 02.10.2015 року № НОМЕР_5 , довідку МСЕК від 25.09.2015 року № 0596246 серії АВ, довідку МСЕК від 25.09.2015 року № 0040023 серії АБ, експертного висновку від 16.01.1998 року № 16530/37-1, довідку в/ч 3217 від 15.01.1993 року, фото, довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 25.09.2019 року №179/ч/1307/1317, довідку Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 31.05.2019 року № 647 (т. 1 а.с. 52, 55-62, 102).
Зазначені заява та документи  згідно протоколу Регіональної комісії від 26.06.2019 року № 9 разом з особовою справою направлені на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики у зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населенні пункти зони відчуження (т. 1 а.с.50).
Згідно довідки Центрального архівного відділу Національної гвардії України № 647 від 31.05.2019 року по архівних документах встановлено, що рядовий ОСОБА_1 проходив військову строкову службу в складі військової частини НОМЕР_1 з 14.12.1984 року по 01.08.1986 року на посаді водія автомобільної роти. В документах військової частини НОМЕР_1 , а саме в наказах командира військової частини НОМЕР_1 , в списках військовослужбовців, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 не виявлено (т. 1 а.с. 51, 102).
У вищевказаних документах не зазначено кількість виїздів в зону відчуження.
Згідно з витягу з протоколу № 13 від 09.10.2019 року Регіональна комісія вирішила відмовити ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зв`язку з непідтвердженням факту виконання робіт у зоні відчуження (т. 1 а.с. 112). 
Згідно відповіді Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 28.11.2019 рокоу № 569 в наказах командира військової частини НОМЕР_1 , які знаходяться на зберіганні в Центральному архівному відділі, в період з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року та з 03.06.1986 року по 04.06.1986 року прізвище ОСОБА_1 не виявлено. Згідно історичної довідки військової частини НОМЕР_1 особовий склад частини брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 року по травень 1987 року. Списки військовослужбовців, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС складались на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 . В журналах обліку радіоактивного опромінення особового складу військової частини НОМЕР_1 та обліку видачі посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 не значиться (т.  1 а.с. 192).
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі – Закон № 796) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Згідно ст. 10 Закону № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно примітки до зазначеної статті, до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 796 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
При зміні категорії, а також у випадках, передбачених ст.17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні (ч. 2 ст. 65 Закону № 796).
Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (ч. 3 ст. 65 Закону № 796).
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 65 Закону № 796).
Відповідно до п.11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженому постановою КМУ від 11.07.2018 року № 551 (далі - Порядок № 551) посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).
Посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:
- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);
- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку;
- особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою; хворим на променеву хворобу внаслідок Чорнобильської катастрофи - на підставі висновку уповноваженої медичної комісії не нижче обласного рівня або спеціалізованої медичної установи Міноборони, МВС, СБУ, які мають відповідну ліцензію МОЗ (далі - експертні комісії), та акта за формою Н-1; потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки 3 і 4); особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5); особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 6); особам, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 7); дітям, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, - на підставі довідки встановленого зразка (додатки 8-10); громадянам інших держав та особам без громадянства, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі переїзду на постійне місце проживання в Україну - відповідно до законодавства; дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеного (віднесеної) до категорій 1 або 2, або з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 3, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а також дружині (чоловіку), якщо та (той) не одружилася (одружився) вдруге, померлого (померлої) громадянина (громадянки), віднесеного (віднесеної) до категорій 1, 2 або 3, смерть якого (якої) пов`язана з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, - на підставі документів про підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, участі у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, відповідного посвідчення (за наявності) та експертного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт; опікуну дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, - на підставі документів про підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного посвідчення (за наявності) та експертного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.
Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.
Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.
Матеріалами справи встановлено, що у періоди з 27.04.1986 року по 02.05.1986, з 03.06.1986 року по 04.06.1986 року, з 27.06.1986 року по 28.06.1986 року, з 08.08.1986 року по 16.08.1986 року, з 22.08.1986 року по 23.08.1986 року, з 27.08.1986 року по 07.09.1986 року, з 26.09.1986 року по 01.10.1986 року, з 26.09.1986 року по 01.10.1986 року, з 14.10.1987 по 16.10.1987 виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 30-кілометровій зоні, що підтверджується наступними документами: військовий квиток серії НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився у 30-кілометровій зони Чорнобильської АЕС; довідкою військової частини НОМЕР_1 від 15.01.1993 року № 8, згідно якої ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року, з 03.06.1986 року по 04.06.1986 року в м.Припять, с.Рудня-Вересня.
Зазначені заява та документи за протоколом Регіональної комісії від 26.06.2019 року № 9 разом із особовою справою направлені на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики (т. 1 а.с.50).
Згідно довідки № 647 від 31.05.2019 року Центрального архівного відділу Національної гвардії України по архівних документах встановлено, що рядовий ОСОБА_1 проходив військову строкову службу в складі військової частини НОМЕР_1 з 14.12.1984 року по 01.08.1986 на посаді водія автомобільної роти (т.1 а.с. 102).
Крім того, позивачу видано безстрокове посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_4 від 01.07.1998 року та довідку МСЕК серії АВ №0596246, відповідно до якої встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2015 року у зв`язку з захворюванням пов`язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Вищеперелічене підтверджує те, що ОСОБА_1 - особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілий від Чорнобильської катастрофи, віднесений до категорії 1, щодо якого установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.
Зазначені докази є самостійною підставою для заміни (видачі) посвідчення відповідно до п. 11 Порядку № 551 особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою, тобто стосуються безпосередньо позивача.
Крім того, з правової конструкції ст. 10 Закону № 796 слідує, що громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, вважаються учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 , в силу ст. 10 Закону № 796 вважається учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим є необгурнтованим посилання відповідача в спірному рішенні Комісії, оформленому протоколом № 13 від 09.10.2019 року, на непідтвердження факту виконання позивачем робіт у зоні відчуження.
Крім того, позивач станом на час встановлення медико - соціальною експертною комісією причинного зв`язку його інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС вже мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.
Водночас, суд зауважує, що відповідно до приписів ст.12 Закону № 796 право на отримання статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії - 1, пов`язане саме з фактом встановлення причинного зв`язку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС.
У свою чергу, зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для видачі особі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема категорії - 1, є одночасна сукупність таких умов: 1) встановлення цій особі інвалідності та 2) наявність довідки МСЕК про причинно - наслідковий зв`язок настання інвалідності особи із аварією на ЧАЕС.
Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що позивач має всі юридичні підстави передбачені діючим законодавством на отримання посвідчення категорії 1.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність підстав для встановлення статусу особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки воно є необґрунтованим та ґрунтується на припущеннях, оскільки надані відповідачем докази не свідчить про відсутність виконання позивачем робіт по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності.
Посилання відповідача 1 на наявність розбіжностей у документах, наданих позивачем, щодо його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки позивачу вже було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, останній тривалий користувався відповідними пільгами, встановленими законодавством України та розраховував на стабільність і передбачуваність свого статусу.
На підтаві викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії, яка є постійно діючим колегіальним органом Донецької ОДА, зафіксоване у протоколі № 13 від 09.10.2019 року, в частині відмови у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, визнання безпідставною видачу посвідчення ОСОБА_1 .
Також, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині зобов`язання Регіональну комісію прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» (категорії 1) серії А синього кольору, оскільки вони є похідними від задоволених позовних вимог.
В частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання Донецьку ОДА видати позивачу посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» категорії 1 серії А синього кольору рішення суду не оскаржене.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Щодо апеляційної скарги представника позивача на ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення в частинні стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає її обгрунтованою з таких підстав.
Суд першої інстанції в ухвалі від 17.03.2020 року діійшов висновку, що з наданого детального опису виконаних адвокатом робіт на суму 14100,00 грн., акту приймання-передачі наданої правової допомоги адвокатом Трофімчуком В.В. клієнту Палію І.О. по справі № 200/13177/19-а не можливо встановити які саме послуги та якої вартості були надані адвокатом позивачу на суму 10500 грн. (т. 2 а.с. 59-60).
Суд апеляційної інстанції вважає помилковий такий висновок суду першої інстанції з таких підстав.
Рішенням у цій справі від 03.03.2020 року, яким частково задоволено позов, суд першої інстанції встановив позивачу строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення для надання доказів розміру судових витрат (т. 2 а.с. 28).
05.03.2020 року, тобто у встановлений судом строк, представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі з наданням відповідних доказів, які підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 10500 грн. (т. 2 а.с. 30-35).
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України  суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами ч. 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3 ст. 252 КАС України).
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 252 КАС України).
Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 252 КАС України).
Суд зазначає, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними заявлені вимоги особи, яка бере участь у справі.
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 1 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.
Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу, які позивач сплатив або має сплатити адвокату в сумі 10500 грн.
До заяви про ухвалення додаткового рішення додано:
- детальний опис витрат на професійну правничу допомогу у справі № 200/13177/19-а із зазначенням відповідних видів послуг, наданих адвокатом клієнту, обсягів та вартості (складання та спрямування 8 запитів за 1 годину 500 грн., складання та спрямування позову 6 години -5000 грн., склададня та спрямування відповіді на відзив 3 години за 1500 грн., підготовка та спрямування клопотання про приєднання доказів 2 години за 1000 грн., участь у судових у двох судових засіданнях – 1300 грн.);
- акт прийняття послуг відповідно договору про надання правової допомоги № 5 від 06.11.2019 року;
- договір № 5 про надання правової допомоги від 06.11.2019 року та додаток № 1 до нього;
- квитанція про опталу наданих послуг за договором в сумі 10500 грн. (т. 2 а.с. 31-35). 
Суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими доводи представника позивача, що суд першої інстанції повинен був прийняти рішення по суті щодо судових витрат на правничу допомогу за наслідками розгляду заяви від 05.03.2020 року, оскільки заявником долучені докази відповідних судових витрат, які вказують на витрати позивача на професійну правничу допомогу.
Суд апеляційної інстацнії зазначає, що суд першої інстацнії в порушення норм процесуального права не надав належну оцінку доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
За наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат суд першої інстанції повинен визначитися з розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на виконання надання послуг, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціни позову.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, відмовляючи в ухваленні додаткового судового рішення, дійшов помилкового висновку, що представником позивача не надано детального розрахунку витрат на правничу допомогу, оскільки це спростовується матеріалами справи.
Таким чином, представником позивача наданий детальний розрахунок понесених витрат, яким суд першої інстанції повинен бути надати належну правову оцінку. 
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для ухвалення додаткового судового рішення, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті клопотання про ухвалення додаткового судового рішення в частині судових витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 250, 252, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 березня 2020 року - залишити без задоволення
Апеляційну скаргу представника позивача - Трофімчука Віталія Вікторовича  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 березня 2020 року   у справі  № 200/13177/19-а за позовом   ОСОБА_1  до  Донецької обласної державної адміністрації,  Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, третя особа: Департамент соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року  у справі № 200/13177/19-а – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті клопотання про ухвалення додаткового судового рішення в частині судових витрат на правничу допомогу.
Повний текст постанови складений 25 травня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, але не менше строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                                              Т.Г. Арабей

                                                                                                                     Г.М. Міронова