ПОСТАНОВА
Іменем України

19 травня 2020 року 
Київ
справа №751/2108/16-а
касаційне провадження №К/9901/13840/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бившевої Л.І.,
суддів: Шипуліної Т.М.,  Хохуляка В.В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.04.2016 (суддя Косач І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016 (судді: Пилипенко О.Є., Глущенко Я.Б., Шелест С.Б.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці ДФС України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 12.02.2016 № 0440/10203/15 про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 481 Митного кодексу України, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. 

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не вчиняв порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 481 Митного кодексу України, оскільки вивіз автомобіль в Литовську республіку до закінчення річного строку з дня його ввезення, тобто до 24.05.2014. Окрім того, відповідач мав виявити правопорушення 24.05.2014 (день закінчення річного строку для вивезення транспортного засобу за межі митної території України), проте протокол склав тільки 04.10.2015 і наклав адміністративне стягнення  після закінчення шестимісячного строку для накладення адміністративного стягнення, встановленого частиною першою статті 467 Митного кодексу України.  

Новозаводський районний суд м. Чернігова постановою від 01.04.2016 відмовив у задоволенні адміністративного позову повністю.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07.06.2016 залишив без змін постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.04.2016.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач правомірно наклав на позивача адміністративне стягнення за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 481 Митного кодексу України. При цьому відповідач дотримався установленого частиною першою статті 467 цього Кодексу строку.

ОСОБА_1 подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову повністю. 

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, неповне та неправильне установлення судами обставин, які мають значення для справи, неправильне і неповне дослідження доказів, неправильну оцінку доказів. 

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 29.06.2016 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від    03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 18.02.2020 призначив справу до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні на 19.05.2020.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справи, виходить з такого.

Суди попередніх інстанцій установили такі обставини.

Старший державний інспектор м/п «Нові Яриловичі» 04.10.2015 склав протокол № 0441/10203/15 про порушення ОСОБА_1 митних правил  за ознаками частини третьої статті 481 Митного кодексу України, що полягало у   перевищенні строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України більше ніж на десять діб.

Так, громадянин України ОСОБА_1 , який також має постійне місце проживання на території Литовської республіки,  24.05.2013 ввіз на митну територію України через митний пост «Нові Яриловичі» по смузі митного контролю «зелений коридор» у митному режимі «тимчасове ввезення» транспортний засіб «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з метою власного використання на території України. Виходячи з положень частини першої статті 380 Митного кодексу України цей транспортний засіб мав бути вивезений за межі митної території України в строк до одного року, тобто до 24.05.2014. Проте станом на 04.10.2015 транспортний засіб за межі митної території України не вивезений. Перевищення строку тимчасового ввезення становить більше десяти днів. 

Пунктами 21, 24, 25, 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК) визначено, що: митна процедура це зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митний режим -  комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення; митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 544 МК здійснюючи державну митну справу, органи доходів і зборів виконують основні завдання, зокрема  здійснення митного контролю та виконання митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, у тому числі на підставі електронних документів (електронне декларування), за допомогою технічних засобів контролю тощо.

Відповідно до частини першої статті 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 467 МК якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Частиною першою статті 380 МК тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Відповідно до частини третьої статті 481 МК перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 491 МК підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Відповідно до частини першої статті 522 МК справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Установлені судами попередніх інстанцій на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів обставини свідчать, що позивач 24.05.2013 ввіз на митну територію України у митному режимі «тимчасове ввезення» транспортний засіб з метою власного використання на території України, який мав бути вивезений за межі митної території України в строк до одного року - до 24.05.2014, проте станом на 04.10.2015 транспортний засіб за межі митної території України не вивіз, унаслідок чого перевищив строк тимчасового ввезення більш як на десять днів, що є порушенням митних правил, передбачених частиною третьою статті 481 МК. 

При цьому суди дослідили доводи позивача про те, що даний транспортний засіб був вивезений у встановлений строк в Литовську республіку через Кримську митницю, та їх відхилили з огляду на відсутність доказів про перетин державного кордону України транспортним засобом у строк з 24.05.2013 по 24.05.2013.

Передбачене у частині третій статті 481 МК порушення митних правил є триваючим порушенням, на що прямо вказує частина перша статті 467 МК.  

Триваючі правопорушення характеризуються тим, що починаються з певної протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Орган доходів і зборів, здійснюючи з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи митні формальності, зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України, можуть у будь-який час виявити  передбачене у частині третій статті 481 МК триваюче порушення митних правил та не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення порушення, накласти на суб`єкта адміністративної відповідальності адміністративне стягнення.

Відповідач дотримався такого строку. 

Зважаючи на викладене, висновки судів про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є правильними. 

Суд касаційної інстанції, з огляду на положення статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права і не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів на іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до встановлених цими судами на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів обставин.

Переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справ, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди не допустили неправильного їх застосування. Доводи, наведені в касаційній скарзі, є такими, що не спростовують правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до встановлених ними на підставі безпосередньо досліджених та оцінених судами доказів обставин.

Керуючись статтями 343, 350, 355, 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.04.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016 - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна 
 В.В. Хохуляк ,
Судді Верховного Суду