Дата документу 01.04.2020 Справа № 336/7085/14-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 336/7085/14 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження №22-ц/807/570/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря 	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кримської О.М., Путій Д.В.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу                                                    ОСОБА_1  на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 про поворот виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, виділ в натурі частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_2  звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою до   ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення.
Заява обґрунтувано тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року частково задоволена 5 (п`ята) редакція уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення в натурі частки у праві спільної часткової власності та забов”язання не чинити перешкоди в користуванні власністю. 
Під час розгляду справи ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2014 року задоволена заява ОСОБА_1 «Про забезпечення позову» та накладений арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно та ухвалено в цій частині нове рішення про його задоволення. 
Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 08 червня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017року до закінчення касаційного провадження по справі.
Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 10 жовтня 2018 року скарга ОСОБА_2 задоволена та скасовано рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017року, справа направлена до Запорізького апеляційного суду на новий розгляд.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016року залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Згідно з запропонованим судовим експертом Гіріч І.М. експертним висновком №12-16 від 10 жовтня 2016 року на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на перепланування житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме:
1.Пробила двірний отвір з кімнати 2-4 (12.4 кв.м) до кімнати 1-2 (пл.. 6.2 кв.м).
2.Заклала двірний отвір з кімнати 1-2(пл.. 6.2 кв.м) до кімнати 1-5 (2.8. кВ.м), чим позбавила відповідача ОСОБА_2 можливості використовувати за цільовим призначення жилу кімнату 1-2 (пл.. 6.2 кв.м).
Факт переобладнання відображений в технічному паспорті від 27.03.2017р., який в судовому засіданні від 27.02.2019року долучений до матеріалів справи під час перегляду в апеляційному порядку Запорізьким апеляційним судом.
Враховуючи викладене, заявниця просила суд:
Зобов`язати позивача ОСОБА_1 за власний рахунок вчинити дії, спрямовані на повернення до первісного стану, що передував виконанню скасованого рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року та відображений в технічному паспорті від 17 жовтня 2013року, а саме:
1.закласти двірний отвір з кімнати 2-4 (пл.. 12.4 кв.м) в кімнату 1-2 (пл.. 6.2 кв. м).
2.пробити двірний отвір з кімнати 1-2 (пл.. 6.2 кв.м.) до кімнати 1-5 (пл.. 2.8 кв. м.), розташованих в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що у разі не вчинення дій, спрямованих, на відновення житлового будинку АДРЕСА_1 , - в попередній стан, що відображений в технічному паспорті від 17 жовтня 2013 року, - ці дії будуть вчинені відповідачою ОСОБА_2 за власний рахунок з подальшим стягненням втрачених коштів з ОСОБА_1 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 .
Зобов`язано позивача ОСОБА_1 за власний рахунок вчинити дії, спрямовані на повернення до первісного стану що передував виконанню скасованого рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року та відображений в технічному паспорті від 17 жовтня 2013року, а саме:
1.закласти двірний отвір з кімнати 2-4 (пл.. 12.4 кв.м) в кімнату 1-2 (пл.. 6.2 кв. м).
2.пробити двірний отвір з кімнати 1-2 (пл.. 6.2 кв.м.) до кімнати 1-5 (пл.. 2.8 кв. м.), розташованих в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 30 жовтня 2019 року, суд першої інстанції розглядав заяву про поворот виконання судового рішення без наявних матеріалів цивільної прави, які перебувають на розгляді Верховного суду з травня 2019 року. Враховуючи, що до заяви ОСОБА_2 не додала жодного доказу, а лише посилалася на них у своїй заяві, суд був позбавлений можливості з`ясувати фактичні обставини справи, тому апелянт вважає, що на сьогоднішній день заявниці потрібно відмовити в задоволенні заяви про поворот виконання рішення. Крім того, зазначає, що вона подавала до суду заяву про відкладення слухання справи, яка була призначена на 30 жовтня 2019 року, але вказана заява була проігнорована судом. Таким чином, суд позбавив її можливості захистити свої інтереси та викласти свої міркування з даного приводу.

Відзив у порядку ст. 360 ЦПК України не надано.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року замінено сторону відповідпача у цій справі ОСОБА_2 на правонаступника ОСОБА_3 .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню. 
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Суд першої інстанції виходив з того, що рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017року, про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно  скасована, справа направлена до Запорізького апеляційного суду на новий розгляд, а в ході нового розгляду справи  Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1  на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін,   внаслідок чого мають місце підстави для повороту виконання рішення щодо вчинення дії, спрямованої на повернення до первісного стану що передував виконанню скасованого рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 дютого 2017 року.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону і фактичним обставинам справи.
Судом установлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року частково задоволен 5 (п`ята) редакція уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення в натурі частки у праві спільної часткової власності та забов”язання не чинити перешкоди в користуванні власністю. 
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно та ухвалено в цій частині нове рішення про його задоволення. 
Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 08 червня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017року до закінчення касаційного провадження у справі.
Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 10 жовтня 2018 року скарга ОСОБА_2 задоволена та скасовано рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017року, справа направлена до Запорізького апеляційного суду на новий розгляд.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Згідно із запропонованим судовим експертом Гіріч І.М. експертним висновком №12-16 від 10 жовтня 2016 року на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на перепланування житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме:
1.Пробила двірний отвір з кімнати 2-4 (12.4 кв.м) до кімнати 1-2 (пл.. 6.2 кв.м).
2.Заклала двірний отвір з кімнати 1-2(пл.. 6.2 кв.м) до кімнати 1-5 (2.8. кВ.м), чим позбавила відповідача ОСОБА_2 можливості використовувати за цільовим призначення жилу кімнату 1-2 (пл.. 6.2 кв.м).
           Факт переобладнання відображений в технічному паспорті від 27 березня 2017року, який в судовому засіданні від 27 лютого 2019 року долучений до матеріалів справи під час перегляду в апеляційному порядку Запорізьким апеляційним судом. 
Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи судом.
Згідно вимог ч.9 ст.444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
       Відповідно до ч.ч. 2, 9 ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої – третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Рішенням Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року у справі №1-25/2011 за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України роз`яснено, що поворот виконання рішення – це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Поворот виконання рішення – це повернення сторін у первісний стан, що передував виконанню рішення, через скасування правової підстави такого виконання. Предметом повороту виконання може бути як майно, так і дії, що не мають майнового характеру. У випадку, якщо предметом виконання є певні блага немайнового характеру, то сторони також мають бути повернуті до первісного стану, що передував виконанню рішення.
Встановивши, що ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року вчинила дії, спрямовані на перепланування житлового будтнку АДРЕСА_1 , яке у подальшому було скасоване, суд першої інстанції правомірно застосував положення ст. 444 ЦПК України та дійшов правильного висновку про наявність підстав для повороту виконання рішення зобов`язавши ОСОБА_1 вчинити дії, спрямовані на провернення до первісного стану, що передував виконанню скасованого рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року та відображений в технічному паспорті від 17 жовтня 2013 року, а саме: закласти двірний отвір з кімнати 2-4 (пл.. 12.4 кв.м) в кімнату 1-2 (пл.. 6.2 кв. м); пробити двірний отвір з кімнати 1-2 (пл.. 6.2 кв.м.) до кімнати 1-5 (пл.. 2.8 кв. м.), розташованих в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Доводи ОСОБА_1 про те, що заявницею не надано ніяких доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві про поворот виконання судового рішення не заслуговують на увагу, оскільки факт перепланування відображений в новій редакції техічного паспорту від 27 березня 2017 року, який був долучений до матеріалів зазначеної цивільної справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 подавала заяву про відкладення розгляду справи призначеної на 30 жовтня 2019 року, але вказана заява була проігнорована судом, тим самим суд, позбавив її можливості захистити свої інтереси та викласти міркування з даного приводу не прийиаються апеляційним судом до уваги.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи на 30 жовтня 2019 року, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею судової повістки ( а.с. 19).
Заяву про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 направила на адресу Шевченківського районного суду 13 вересня 2019 року та прохала відкласти розгляд справи призначеної на 13 вересня 2019 року ( а.с. 14).
Будь яких клопотань від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, яка була призначена на 30 жовтня 2019 року, матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків. визначених цією статтею.
Оскільки, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання 30 жовтня 2019 року, про що свідчить поштове повідомлення про отримання нею судової повістки ( а.с. 19), будь яких клопотань від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи 30 жовтня 2019 року в матеріалах справи не має, тому за вищезазначених обставин неявка ОСОБА_1 в судове засідання 30 жовтня 2019 року не перешкоджала розгляду справи по суті. 
Крім того, в суді апеляційної інстанції при розгляді справи по суті представник ОСОБА_1 – ОСОБА_4 не надав будь яких доказів на спростовування обставин, викладених в заяві про поворот виконання судового рішення.
При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що Постановою Верховного Суду від 02 березня 2020 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року та Постанова Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року залишено без змін у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, виділ в натурі частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно.
З огляду на зазначене ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,- 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повна постанова складена 03 квітня 2020 року. 

Головуючий, суддя  	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Кримська О.М.