ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року	Львів	Справа № 500/759/20 пров. № А/857/4285/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Бруновської Н.В., Кузьмича С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі № 500/759/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (ухвала суду першої інстанції прийнята суддями Мандзій О.П., Подлісна І.М., Шульгач М.П. в м. Тернополі Тернопільської області 25.03.2020 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просить: 
- визнати незаконною бездіяльність Кабінету Міністрів України у формі не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 за вих.№ВСВ-1961-09-28/230-К/2019 від 30.12.2019 року, розгляд якої належав до виключної компетенції Кабінету Міністрів України;
- зобов`язати Кабінет Міністрів України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 за Вих.№ВСВ-1961-09-28/230-К/2019 від 30.12.2019 року «Про включення до складу засновників акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області 27.06.2015 року, з визначенням розміру частки ОСОБА_1 у статутному фонді акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в розмірі 0,1 ( нуль цілих одна десята) відсотка статутного фонду акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та «Про внесення змін до статуту акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та установчих документів акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з урахуванням включення до складу засновників громадянина України ОСОБА_1 » у формі прийняття постанови Кабінету Міністрів України за результатами розгляду заяви за Вих.№ВСВ-1961- 09-28/230-К/2019 від 30.12.2019 року.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України.
Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач, який покликаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження скасувати, а справу направити на продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що дану справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які склалися між сторонами, є приватноправового характеру та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку вбачається спір про право позивача у сфері майнових (цивільних) відносин. Відтак, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Згідно з ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; де суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. 
Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Аналізуючи вищевказані норми, апеляційний судом встановлено, що юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише суб`єктний склад, але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. При цьому під час визначення предметної юрисдикції слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
З матеріалів справи видно, що позивач звернувся до суду щодо захисту права на забезпечення органом державної влади особистого майнового права на включення до складу засновників та внесення відповідних змін до установчих документів акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а саме просив визнати незаконною бездіяльність Кабінету Міністрів України у формі не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 за вих.№ВСВ-1961-09-28/230-К/2019 від 30.12.2019 року, розгляд якої належав до виключної компетенції Кабінету Міністрів України, та зобов`язати Кабінет Міністрів України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 за Вих.№ВСВ-1961-09-28/230-К/2019 від 30.12.2019 року «Про включення до складу засновників акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області 27.06.2015 року, з визначенням розміру частки ОСОБА_1 у статутному фонді акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в розмірі 0,1 ( нуль цілих одна десята) відсотка статутного фонду акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та «Про внесення змін до статуту акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та установчих документів акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з урахуванням включення до складу засновників громадянина України ОСОБА_1 » у формі прийняття постанови Кабінету Міністрів України за результатами розгляду заяви за Вих.№ВСВ-1961- 09-28/230-К/2019 від 30.12.2019 року.
Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного, на думку позивача,  цивільного (майнового) права.
Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначена юрисдикція цивільних справ, а саме частиною першою вказаної статті передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Натомість, у справах про оскарження бездіяльності суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для включення до складу засновників та внесення відповідних змін до установчих документів акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».
Аналізуючи вищевикладені правові норми та заявлені позовні вимоги, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини є приватноправового характеру та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку вбачається спір про право позивача у сфері майнових (цивільних) відносин, а тому незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала є правомірною та скасуванню не підлягає.
Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.
Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 312, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ухвалу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі № 500/759/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	С. М. Кузьмич