22-ц/804/1563/20 
                                                                                242/6577/19 
                                               
Головуючий у 1 інстанції Черков В.Г.

                                                                П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року  м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:
             головуючого судді Принцевської В.П.,
             суддів Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю.
   
             секретар  Сидельнікова А.В.

           розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради про визнання договору про надання послуг недійсним,
              
                                                               В С Т А Н О В И В:

          Позивач є відповідачем по справах № 242/4217/18 про визнання незаконним та скасування наказу директора Філіпенка О.Г. № 162-ос від 02.08.2018 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, № 242/4331/18 про визнання незаконним та скасування наказу директора Філіпенка О.Г. № 177-ос від 15.08.2018 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди. Вважає договір № 15/07-Р від 15.07.2019 р. «Про надання професійної правничої (правової) допомоги», укладений з адвокатом Чекменьовим Д.М., незаконним та недійсним правочином з підстав укладання його всупереч діючого законодавства. Просив визнати недійсними договори про надання професійної правничої (правової) допомоги, по яких ОСОБА_2 є представником відповідача-апелянта КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради по справам № 242/4217/18 (договір № 15/07-Р) та № 242/4331/18..
          Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради про визнання договору про надання послуг недійсним відмовлено.
           В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права,  просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

          До суду позивач не з`явився, звернувся до апеляційного суду з заявою про розгляд справи без його присутності.
          Представник відповідача до суду не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання належним чином.  

         Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача з наступних підстав. 

  Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
  Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
  Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
  Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
  Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.
  Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
  Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
    Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
  Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
  Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
  Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
  Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 
  Відповідно до ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
  Відповідно до ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
   Відповідно до ст.43 ЦПК України учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. 
       Учасники справи зобов`язані:
1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;
2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;
3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;
4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;
5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;
6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;
7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
   Відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
   Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
   Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
   Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
   Відповідно до ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

       Як вбачається з Витягу з Договору № 15/07-Р про надання професійної правничої (правової) допомоги від 15.07.2019 р. договір укладено між КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради а особі директора Філіпенка ОСОБА_3 Г. та адвокатом Чекменьовим Д.М. з метою надання юридичних послуг та представлення інтересів клієнта у Донецькому апеляційному суді в якості представника відповідача-апелянта по справі № 242/4217/18 за позовом ОСОБА_1 
          ОСОБА_1 30.10.2019 р. директором КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради було надано відповідь на запит на отримання публічної інформації від 24.10.2019 р., відповідно до якого запитувана інформація не відноситься до публічної. 
       ОСОБА_4 директором КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради Абросімовим О ОСОБА_5 було надано відповідь на запит за вх..№ 01-08/219-п від 07.02.2020 р., датована 13.02.2020 р. № 01-09/166, в якій зазначено, що на даний час на підприємстві відсутні угоди, акти виконаних робіт, довіреності або договори між КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради та адвокатом ОСОБА_6 Д ОСОБА_5 М. Також, в журналах реєстрації договорів за 2018-2019 р.р. відсутня інформація про реєстрацію укладених договорів між КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради та адвокатом Чекменьовим Д.М., що позбавляє підприємство надати витяг з журналу реєстрації договорів.
Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
     Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що  вони є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

     Судом правильно встановлено, що позивач просить визнати недійсним договір про надання послуг і зазначає, що на підставі даного договору діє сторона відповідача по цивільним справам № 242/4217/18, № 242/4331/18, по яким позивач по даній справі також виступає позивачем, а відповідач по даній справі - відповідачем. Тобто, позивач має право скористатися своїми правами, передбаченими законами України, в рамках зазначених справ, шляхом подання відповідних заяв. Крім того, не надано доказів на підтвердження того, яким саме чином викладене у позові порушує права, свободи та законні інтереси позивача та які саме права, свободи та законні інтереси порушуються. 
   Так, позивач зазначає, що відповідач порушив вимоги ЗУ «Про публічні закупівлі», проте, не зазначає, в чому полягає порушення саме його прав, свобод та законних інтересів. 
    На думку позивача договір між КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради та адвокатом ОСОБА_6 Д.М., який знаходиться в матеріалах іншої справи № 242/4217/18 і довіреність на ОСОБА_2 , яка міститься в матеріалах також іншої справи № 242/4331/18 є підробленими документами, за що передбачена відповідальність ст. 358, 366, 384, 400-1 КК України. 
    При цьому позивач бажає, щоб суд в порядку цивільного судочинства встановив цю підробку. 
    Зазначене не підпадає під компетенцію суду, а є предметом розгляду відповідних правоохоронних органів, яким є відділ поліції, в який особа має право звернутися із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення. 
     
      З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач передчасно звернувся з позовом про визнання спірних договорів недійсними тому, що стосовно підроблення підпису в цих договорах ще не було проведено розслідування правоохоронними органами і немає стосовно таких фактів вчинення кримінального правопорушення вироку суду. 

    Позивачем заявлено апеляційному суду письмове клопотання про винесення окремої ухвали відносно директора КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради Філіпенко О.Г. та адвоката Чекманьова Д.М. у зв`язку з тим, що останні на думку позивача ввели суд в оману. Апеляційний суд вважає також передчасним звернення позивача з таким клопотанням тому, що факт підроблення підпису в спірних договорах ще не встановлений вироком суду в кримінальному провадженні. 
         Щодо клопотання позивача про витребування доказів апеляційний суд дійшов висновку, що вказані в цьому клопотанні письмові документи не можуть бути в даному випадку належними і допустимими доказами по цій справі тому, що єдиним доказом вчинення кримінального правопорушення на підставі якого можливо визнати спірні договори недійсними є відповідний вирок суду.

         Керуючись ст. 375 ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

        Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
        Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року -  залишити без змін.

        Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
        
             Судді