Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року                                                        м. Рівне
Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю  ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дубровицького районного судуРівненської області від 25 лютого 2020 року, -
       
встановив:

Постановою Дубровицького районного судуРівненської області від 25 лютого 2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. 00 коп. (десять тисяч двісті грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Як вбачається з постанови суду, 02 грудня 2019 року о 20-40 год. на 19-му км. автодороги Н-25, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Mazda 626" з державним номерним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіри обличчя, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою "Alkotest 6810" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить постанову Дубровицького районного судуРівненської області від 25 лютого 2020 року щодо нього скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Свої вимоги мотивує тим, що матеріали справи не містять доказів того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення  ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.п. 1, 12 р.2 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції"працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.
Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.
За приписами п. 2.5 ПДР України лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з матеріалів справи,  02 грудня 2019 року о 20-40 год. на 19-му км. автодороги Н-25, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Mazda 626" з державним номерним знаком НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіри обличчя, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою "Alkotest 6810" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.
Вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №090135 від 02.12.2019 року (а.с.2);актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків, підписи яких наявні в даному акті, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с.3); на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Дубровицької КНП (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких вказано, що водій ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, а саме за допомогою газоаналізатора "Alcotest 6810" на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі КНП "Дубровицька ЦРЛ", а також підтвердили, що водій ОСОБА_1 перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіри обличчя (а.с.5); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , де він зазначив, що рухаючись власним автомобілем та проїхавши с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області, йому назустріч рухався автомобіль марки "Мазда" з д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, який здійснював незрозумілі маневри по трасі та виїхавши на зустрічну смугу руху, здійснив зіткнення з його автомобілем, від чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Після цього ОСОБА_2 зателефонував на лінію 102 і повідомив про дану подію. Також повідомив, що водій автомобіля "Мазда", на його думку, знаходиться в нетверезому стані. Через деякий час до нього зателефонували працівники поліції та повідомили, що даний автомобіль стоїть на узбіччі в с.Лютинськ Дубровицького району Рівненської області. Приїхавши до даного автомобіля, ОСОБА_2 побачив, що водій даного транспортного засобу знаходиться в п`яному вигляді (а.с.6); рапортом старшого інспектора чергового Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області Черпака Я.К., згідно якого 02 грудня 2019 року о 20-40 год. зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_2 , 1994 року народження, про те, що в с.Лютинськ білий автомобіль марки "Опель Вектра" залишив місце події і поїхав в сторону с.Ясинець Дубровицького району Рівненської області. 
Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях водія  ОСОБА_1 вбачається порушення п.2.5 ПДР, оскільки факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку повністю підтверджується матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги під час апеляційного розгляду підтвердження не знайшли, а тому є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, що містяться в матеріалах справи.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.
З урахуванням наведеного, постанова судді є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову Дубровицького районного судуРівненської області від 25 лютого 2020 року відносно  ОСОБА_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
       
Суддя Рівненського        апеляційного суду Сачук В.І.