ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1698/19                                       Головуючий у І інстанції - Руденко А.В. 
                                                                                Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

П О С Т А Н О В А
            І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

  30 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                   Мельничука В.П.        
                                                     суддів:                   Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,   

                          при секретарі:                   Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Смілянської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" про визнання протиправним та скасування рішення, -

       В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Смілянської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" про визнання протиправним та скасування рішення № 414 від 22.11.2018 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП "Смілакомунтеплоенерго".
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне рішення порушує його права та інтереси як споживача послуг з централізованого опалення та теплової енергії.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року клопотання Відповідача виконавчого комітету Смілянської міської ради про закриття провадження у справі від 10.02.2020 задоволено частково. Закрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування підпунктів 1.1, 1.3, 1.4 пункту 1 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 414 від 22.11.2018 року "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП "Смілакомунтеплоенерго". В задоволенні клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування підпункту 1.2 пункту 1 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 414 від 22.11.2018 року "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП "Смілакомунтеплоенерго" відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою щодо закриття провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування підпунктів 1.1, 1.3, 1.4 пункту 1 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 414 від 22.11.2018 року "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП "Смілакомунтеплоенерго", Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду в цій частині.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення питання.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а  рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року без змін.
ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року про закриття провадження в частині позовних вимог представника Відповідача, в якій він просив залишити без розгляду та відмовити в задоволенні вимог викладених у відзиві представника Відповідача, задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. ст. 124-130 КАС України, у судове зсідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судове засідання не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи  за відсутності сторін.
Згідно з ч. 4    ст. 229 КАС України    фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Закриваючи адміністративне провадження у частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що прав та обов`язків Позивача стосується лише підпункт 1.2 пункту оскаржуваного рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.
Так, відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (ст. 3 КАС України).
Відповідно до пункту четвертого частини першої  статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушенні її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;
2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;
3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;
4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;
5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;
6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;
7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;
8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;
9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;
10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;
11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі  Закону України  "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;
12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені  Законом України  "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";
13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі  Закону України  "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;
15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте, або прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що пунктом 1 оскаржуваного рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 414 від 22.11.2018 встановлено тарифи Комунальному підприємству «Смілакомунтеплоенерго».
Підпунктом 1.1 вказаного рішення встановлено тарифи для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії; пунктом 1.2 - для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії; пунктом 1.3 - для потреб бюджетних установ; пунктом 1.4 - для потреб інших споживачів.
Листом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» № 104 від 23.01.2020 підтверджено, що Позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та відноситься до категорії споживачів, що отримують послугу з централізованого опалення; у вказаному будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії SHARKY № 55744779.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що прав та обов`язків Позивача стосується лише підпункт 1.2 пункту оскаржуваного рішення.
З огляду на вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги Позивача в частині визнання протиправними та скасування підпунктів 1.1, 1.3, 1.4 пункту 1 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 414 від 22.11.2018 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП "Смілакомунтеплоенерго" не підлягають розгляду в судовому порядку, оскільки, розгляд цього спору перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстави для роз`яснення Позивачеві до суду якої юрисдикції належить його вирішення відсутні.
ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
При прийнятті рішення колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду висловлену у справах № 9901/376/18, № П/9901/385/18, № 9901/591/18, № 800/414/17 та № 9901/284/19.
Посилання Позивача в апеляційній скарзі щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ст. 238 КАС України, спростовується вищенаведеним.
Також не заслуговують на увагу доводи Позивача, що спірне рішення Відповідача порушує права необмеженого числа заінтересованих осіб, оскільки, як вже зазначалося вище, право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте, або прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.
Відтак, особи, які вважають, що спірне рішення Відповідача порушують їх права не позбавлені права самостійно звернутися до суду за захистом таких прав.
При цьому, колегія суддів зауважує, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 10 лютого 2020 року про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача, у адміністративній справі № 580/1698/19 відмовлено.
Отже, з урахуванням вищевикладеного всі наведені доводи Позивача не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, його висновки відповідають обставинам у справі, норми процесуального права застосовані з дотриманням положень КАС України, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Позивача викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень норм процесуального та матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
                                                   
                                                П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.      
                                                                                                                                           
Головуючий-суддя:                                                                      В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                       І.О. Лічевецький 

                                                                                                       О.М. Оксененко

    Повний текст складено 30.04.2020 року.