ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/7475/19                                                                           Суддя 1-ї інстанції: Сугачова О.О.
Провадження № 33/818/165/20
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
25.02.2020 року        м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Нетудихати Дениса Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2019 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Судом першої інстанції було встановлено, що 07 жовтня 2019 року о 00.18 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Corola» номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові, по проспекту Ново-Баварському, 89-а в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом його огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager alcotest 6820», результат якого склав - 2,49 проміле. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. 
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі апелянт вказує, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не встановлено чи виконував ОСОБА_1 функції водія.
Вказує, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що матеріали справи не містять підтвердження факту керування ним транспортним засобом, у тому числі відеозапис. Вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить ознаки монтажу і не є безперервним.
Звертає увагу суду на те, що свідоцтво про державну реєстрацію газоаналізатора Драгер 6820 вичерпано.
Вказує, що не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, транспортний засіб не рухався, двигун був вимкнений, та знаходився на паркувальному майданчику.
В скарзі просить викликати та допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Нетудихати Д.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
ОСОБА_1 пояснив апеляційному суду, що 07.10.2019 року він дійсно керував транспортним засобом «Toyota Corola», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху потрапив у яму, яка була на проїзній частині, пошкодив колесо, тому відштовхав автомобіль на парковий майданчик, хотів викликати евакуатор, але у нього розрядився телефон, та перебуваючи в стресовому стані вжив спиртні напої. Наполягав, що керував транспортним засобом у тверезому стані, і це може підтвердити ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 .
В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що був зупинений працівниками поліції, йоого залучено в якості свідка під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказав, що автомобіль був розташований на майданчику для паркування, та з розмови між ОСОБА_1 і працівником поліції почув, що необхідно викликати тверезого водія, бо інакше буде викликати евакуатор, на що ОСОБА_1 повідомив, що викличе евакуатор самостійно, бо автомобіль не може їхати. Вказав, що не бачив факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Апеляційний суд вважає, що такі пояснення не спростовують викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №198836 від 07.10.2019 року обставин, а саме, те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом саме в стані алкогольного сп`яніння, так як такий висновок ґрунтується на наявним в матеріалах справи доказах.
Відповідно до змісту оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, ОСОБА_1 повідомив працівника поліції, що потрапив у люк, та пошкодив колесо. При цьому він не заперечував факт, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та навпаки звертався до працівників поліції, та пропонував якось «вирішити це питання» на його користь. В присутності свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, та зі згоди ОСОБА_1 він пройшов огляд за допомогою технічного засобу Драгер, результат якого встановив вміст алкоголю 2.49 проміле. З отриманими результатами ОСОБА_5 був згоден, від керування транспортним засобом відсторонили. При оголошенні протоколу про адміністративне правопорушення він своїх заперечень не висловлював.
Апеляційний суд критично розцінює пояснення допитаного в судовому засіданні ОСОБА_3 , який повідомив, що був в автомобілі разом з ОСОБА_1 , та в результаті пошкодження колеса вони разом відштовхали автомобіль на парковий майданчик біля магазину, і вже потім ОСОБА_1 вирішив вжити спиртні напої, оскільки, як свідчать матеріали справи про перебування поруч вказаної особи ОСОБА_1 не повідомляв, на відеозапису ОСОБА_3 не видно, крім того, вони перебувають у дружніх відносинах. 
Апеляційний суд відкидає доводи, що відеозапис не є доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, оскільки його зміст повністю узгоджується з іншими доказами по справі, а саме письмовими поясненнями свідків, актом огляду водія, який погодився з його результатами, протоколом про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких заперечень, а посилання на те, що він не є безперервним не спростовує вище встановлених обставин. 
Також апеляційний суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності у працівників поліції газоаналізатора Драгер 6820, а також доводи, що він декілька разів його продував, оскільки з оглянутого відеозапису встановлено, що після надання своєї згоди на проходження огляду, технічний прилад у працівників поліції був у наявності, та огляд ОСОБА_1 пройшов після контрольного забору повітря з першого разу.
Доводи, що цей прилад є несертифікованим суд до уваги не бере, так як перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, де газоаналізатори Drager Safety AG&Co. KGaA, до яких належить і Drager Alcotest 6810 та Drager Alkotest 6820, включені до вказаного переліку.
Крім того, відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», що набрав чинності 01.01.2016 року засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, віднесені до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. До таких засобів належать і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та в повітрі, що видихається. 
Згідно з п.1 ст. 17 вказаного Закону, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. При цьому законодавець не встановлює вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавались Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року. 
Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії Drager Safety AG&Co. KGaA, що використовуються патрульною поліцією, та вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. 
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно абз. 1 п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.7 вище вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Апеляційним судом не встановлено порушень вказаних вимог законодавства. 
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» правил дорожнього руху України, яким
водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.12.2020 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Постанова набрала законної сили 25.02.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик