УХВАЛА

12 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  44/258-б 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючого, Білоуса В.В., Погребняка В,Я.,

за участі помічника судді Гріщенко О.В. (за дорученням судді)
розглянув касаційну скаргу арбітражного керуючого Рамазанова  С.Г.
на ухвалу Господарського суду міста Києва (суддя - П.П. Чеберяк) від 02.12.2019 
та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий -  М.Л.  Доманська, А.А. Верховець, О.М. Остапенко) від 24.02.2020 
за заявою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства  "ДАК "Автомобільні  дороги України"
до  Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства  "ДАК "Автомобільні  дороги України"          
про визнання банкрутом.

Учасники справи:
представник кредитора- не з`явився,
представник боржника - Сєрєбрянніков Д.В., арбітражний керуючий
представник ДАК "Автомобільні дороги" -Марущенко Н.О., адвокат, 

ВСТАНОВИВ:
09.09.2011 Господарський суд міста Києва ухвалив порушити за заявою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДАК "Автомобільні  дороги України" (далі - Кредитор) провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Київське обласне  дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства  "ДАК "Автомобільні  дороги України" (далі - Боржник) в загальному порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  (в редакції, чинній до змін, що набрали чинності з 19.01.2013, далі - Закон про банкрутство), ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном тощо. 
25.02.2013 Господарський суд міста Києва ухвалив відкрити процедуру санації Боржника та призначити керуючого санацією.
13.03.2019 Господарський суд міста Києва ухвалив, зокрема, призначити керуючим санацією Боржника арбітражного керуючого Рамазанова С.Г. 
05.11.2019 Акціонерне товариство "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" та Кредитор подали скарги на дії та бездіяльність керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Рамазанова Сіражутіна Гаджимагомедовича з вимогами визнати протиправною та такою, що не відповідає  вимогам закону, діяльність цього арбітражного керуючого, критично оцінити поданий ним звіт, визнати незадовільною та неефективною його діяльність як керуючого санацією Боржника, відсторонити та усунути арбітражного керуючого Рамазанова Сіражутіна Гаджимагомедовича від виконання обов`язків керуючого санацією  Боржника, надавши  комітету кредиторів час для надання пропозиції щодо кандидатури керуючого санацією  Боржника.  
22.11.2019 Кредитор подав клопотання про припинення повноважень керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Рамазанова С.Г., про призначення керуючим санацією Боржника арбітражного керуючого Сєрєбрєннікова Д.В. та затвердження розміру оплати послуг керуючого санацією.
02.12.2019 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу (залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020, в тій частині, щодо оскарження якої відкрито апеляційне провадження) про задоволення скарг на дії (бездіяльність) керуючого санацією, клопотання про припинення повноважень та призначення керуючим санацією Боржника; про припинення повноважень керуючого санацією арбітражного керуючого Рамазанова Сіражутіна Гаджимагомедовича, призначення керуючим санацією Боржника арбітражного керуючого Сєрєбрєннікова Дениса Вікторовича із затвердженням йому оплати послуг в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання обов`язків керуючого санацією за рахунок Боржника.
13.03.2020 та 19.03.2020 арбітражний керуючий Рамазанов С.Г. подав касаційну скаргу та доповнення до неї, у яких просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 і ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарг ініціюючого кредитора та Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на дії (бездіяльність) керуючого санацією Рамазанова С.Г., відмовити у задоволенні клопотання про припинення повноважень керуючого санацією Боржника  арбітражного керуючого Рамазанова  С.Г. та призначення керуючим санацією Боржника арбітражного керуючого  Сєрєбрєннікова Д.В.
Ухвалою Суду від 13.04.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою арбітражного керуючого Рамазанова С.Г. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 і ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 у справі №  44/258-б та призначено розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні на 12.05.2020.
Розглянувши матеріали справи та касаційну скаргу арбітражного керуючого Рамазанова С.Г., Суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналогічні положення містяться у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. 
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).
Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, а реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.
Попри визначені основні засади судочинства, що полягають у забезпеченні права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це може спотворити саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").
Тобто, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне та касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №  21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з частиною 3 статті 3 ГПК судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст.  440 із наступними змінами); постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441).
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №  2597-VIII, який введено в дію з 21.10.2019 (надалі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Частиною третьою статті 9 КУзПБ передбачено, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
Скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.
Наведений в частині третій статті 9 КУзПБ перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.
В цьому касаційному провадженні предметом оскарження є постанова апеляційного суду, ухвалена за результатами перегляду ухвали місцевого суду в тій частині, щодо оскарження якої відкрито апеляційне провадження, а саме про задоволення скарг та клопотання на дії (бездіяльність) керуючого санацією, про припинення повноважень керуючого санацією та призначення іншої кандидатури арбітражного керуючого керуючим санацією Боржника, можливість оскарження якої в касаційному порядку не передбачено частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства з огляду на таке.
Санація регулюється нормами розділу ІІ "Провадження у справах про банкрутство", а саме статтями 28-36 Закону про банкрутство.
Правила щодо оскарження судових рішень у процедурі банкрутства розміщені в загальних положеннях КУзПБ (стаття 9) та Закону про банкрутство (стаття 8).
Закріплена в частині четвертій розділу "Прикінцеві і Перехідні положення" КУзПБ норма щодо ультраактивної дії Закону про банкрутство стосовно справ про банкрутство, які на день введення в дію Кодексу перебувають на стадії санації, не означає збереження для цих справ дії Закону в цілому, у тому числі в тій його частині, яка встановлює правила оскарження судових рішень у процедурі банкрутства.
Отже, структурне розміщення норм, що регулюють оскарження судових рішень у процедурі  банкрутства, та норм, що регулюють процедуру санації, системний та функціональний підхід до їх тлумачення дає підстави для висновку, що у цій справі щодо оскарження судових рішень у процедурі санації банкрутства застосовуються не положення статті 8 Закону про банкрутство, а чинні норми статті 9 КУзПБ.  
Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в ухвалі про закриття касаційного провадження від 13.02.2020 у справі 914/2441/15. 
З огляду на викладене вище та враховуючи, що згідно з оскаржуваною постановою предметом апеляційного перегляду була ухвала місцевого суду в тій частині, щодо оскарження якої відкрито апеляційне провадження, а саме про задоволення скарг та клопотання на дії (бездіяльність) керуючого санацією, про припинення повноважень керуючого санацією та призначення іншої кандидатури арбітражного керуючого керуючим санацією Боржника, Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Рамазанова С.Г. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020  у справі  №  44/258-б.

Керуючись нормами статей 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ :
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Рамазанова С.Г. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020  у справі  №  44/258-б.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Васьковський
Судді                                                                                          В.В. Білоус
                                                                                          В.Я. Погребняк