ПОСТАНОВА
Іменем України

05 березня 2020 року 
Київ
справа №820/1681/16
адміністративне провадження №К/9901/13068/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шевцової Н.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року (головуючий суддя - Самойлова В.В.)
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року (головуючий суддя - Калиновський В.А., судді - Бенедик А.П., Філатов Ю.М.)
у справі № 820/1681/16
за позовом  ОСОБА_1 
до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану,
треті особи -  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
про зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
В квітні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржниця, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - Київський РАЦС, відповідач), треті особи - ОСОБА_2 (третя особа 1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (третя особа 2, ОСОБА_3 ), в якому просила зобов`язати відповідача анулювати актовий запис № 667 від 10.10.2015 про повторний шлюб ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . 
Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що правові підстави для анулювання актового запису про шлюб №667 від 10.10.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні, оскільки згідно положень діючого законодавства України на час реєстрації даного шлюбу, шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_1 було розірвано в судовому порядку. Крім того, суди вважають хибними посилання позивача на неправомірність проставленої на заочному рішенні Дзержинського районного суду міста Харкова про розірвання шлюбу від 03.10.2014 року у справі №638/20574/13-ц відмітки "рішення набрало законної сили", оскільки такі посилання є безпідставними та недоведеними, в розумінні вимог ст. 71 ч. 1 та ст. 70 КАС України, а тому не можуть бути враховані судом при вирішені даного спору.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
25 липня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що суди попередніх інстанцій, не врахували те, що ОСОБА_2 була видана копія заочного рішення від 03.10.2014 з помилковою відміткою про набрання ним сили, або реєстрація повторного шлюбу була проведена без пред`явлення копії рішення про розірвання первинного шлюбу. Скаржниця зауважує, що суди обох інстанцій не витребували і не оглянули копію заочного рішення від 03.10.2014 та вжили заходів щодо встановлення дати набрання законної сили даного рішення суду
08 серпня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшло заперечення відповідача на подану касаційну скаргу, в якому він вважає оскаржувані рішення законними і обґрунтованими, а тому просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 липня 2016 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 

17.03.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Київського ВДРАЦС Харківського міського управління юстиції із заявою щодо анулювання актового запису № 667, внесеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про повторний шлюб, укладений 10.10.2015 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с. 9/.
На заяву ОСОБА_1 було надано відповідь Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 19.03.2016 року про відсутність підстав для анулювання даного актового запису про шлюб /а.с. 8/.
При судовому розгляді справи судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 при подачі заяви на державну реєстрацію шлюбу було пред`явлено заочне рішення про розірвання шлюбу Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.10.2014 року, справа № 638/20574/13-ц, з необхідними реквізитами та відміткою про набуття законної сили.
Згідно ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.03.2016 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення про розірвання шлюбу Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.10.2014 року, справа №638/20574/13-ц, було залишено без задоволення.
Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 01.06.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.10.2014 р. залишено без змін.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 р. №2398-VІ актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.
При подачі заяви на державну реєстрацію шлюбу жінка та чоловік пред`являють на посвідчення своєї особи паспорт.
Особи, які раніше перебували в шлюбі, можуть зареєструвати повторний шлюб за умови пред`явлення документів, що підтверджують припинення попереднього шлюбу або визнання шлюбу недійсним, це обумовлено п.2 ст. 14 розділу ІІІ Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 р. № 2398-УІ та п.5 гл. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5 (зі змінами).
Відповідно до положень ч. 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 статті 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Статтею 116 Сімейного кодексу України регламентовано право на повторний шлюб після розірвання шлюбу, відповідно до положень ч. 1 даної статті після розірвання шлюбу та одержання Свідоцтва про розірвання шлюбу або рішення суду, яке набрало законної сили особа має право на повторний шлюб (в даному випадку, що розірвання шлюбу відбулося в судовому порядку після набуття чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 р. №2398-VІ).
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Суд зауважує, що із встановлених судами попередніх інстанцій обставин випливає, що підставою для реєстрації повторного шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 слугувало заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.10.2014 про розірвання шлюбу у справі № 638/20574/13-ц.
Судами досліджено, що вказане заочне рішення пред`явлене ОСОБА_2 відповідачу із усіма необхідними реквізитами та відміткою про набуття законної сили.
Підтвердженням законності та обґрунтованості рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.10.2014 слугує ухвала вказаного суду від 14.03.2016 про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, а також ухвала судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 01.06.2016 про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.10.2014.
Відтак, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що державна реєстрація шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проведена згідно вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства та відповідно до документів, що надані третьою особою 1.
Суд зазначає, що доводи скаржниці щодо помилковості відмітки про набрання законної сили заочного рішення не є такими, що заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не обґрунтувала в чому саме полягала помилковість відмітки. А відтак, дані доводи зводяться, по суті, до незгоди із заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 03.10.2014, правильність та законність якого підтверджена рішеннями судів вищих інстанцій.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає зазначені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_1 безпідставними та правомірно спростованими судами першої та апеляційної інстанцій, а висновки судів - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341,  343,  п.1 ч.1.ст.349, 350,  355, 356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2016 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                      Н.А. Данилевич
          
Судді                                                                                           В. М. Бевзенко 

Н. В. Шевцова