Справа № 587/2675/19 
Номер провадження 22-ц/816/1043/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 
07 травня 2020 року        	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача – Орлова І.В.,
суддів: Левченко Т.А., Собини О.І.,
учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідачка – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 лютого 2020 року (суддя Степаненко О.А., повне рішення складене 27 лютого 2020 року) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1  про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

16 грудня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 124482,85 гривень заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 травня 2006 року з відповідачкою був укладений кредитний договір, за умовами якого вона отримала 8500 гривень кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Скориставшись кредитними коштами, ОСОБА_1  не виконала зобов`язань із вчасного їх повернення, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 124482,85 гривень, яка складається з 8495,98 гривень боргу по тілу кредиту та 115986,87 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом.
Заочним рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 лютого 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» 8495,98 гривень заборгованості та 131,10 гривень судового збору.
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення боргу по процентам за користування кредитом не погодилось та, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вказаних вимог.
Заявник апеляційної скарги вважає рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 115986,87 гривень боргу по процентам за користування кредитом помилковим, оскільки у підписаній відповідачкою 18 травня 2006 року заяві про надання банківських послуг обумовлена базова процентна ставка за користування кредитом на рівні 3% щомісяця, чого суд не врахував.
В частині задоволених позовних вимог про стягнення боргу по тілу кредиту у розмірі 8495,98 гривень заочне рішення не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
15 квітня 2020 року до апеляційного суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшло пояснення по справі, до якого додано новий доказ – довідку про всі відкриті ОСОБА_1 кредитні картки та строк їх дії. Причини неподання до суду першої інстанції зазначеної довідки позивачем не вказані, а тому на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд не приймає цей доказ.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки 115986,87 гривень боргу по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній позичальницею анкеті-заяві відсутні умови про сплату процентів за користування кредитом, а витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку не є складовими укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не містить підпису відповідачки.
Колегія суддів не може погодитись з мотивами суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 18 травня 2006 року ОСОБА_1  підписала заяву про надання наступних банківських послуг: кредитної картки № НОМЕР_1 зі встановленим фіксованим кредитним лімітом у розмірі 1500 гривень, строк дії якого відповідає строку дії картки. Також у заяві зазначено, що базова процентна ставка за кредитом встановлена на рівні 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році, заборгованість по кредиту погашається щомісячним платежами у розмірі 7% від суми боргу шляхом внесення коштів на картку, а також шляхом зарахування з іншої картки (а.с. 16).
ОСОБА_1 , підписавши заяву про надання банківських послуг, також ознайомилась і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифами банку, які становлять між нею і банком Договір про надання банківських послуг.
Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах справи, підпису ОСОБА_1 не містить, як і не містить дати їх прийняття чи затвердження (а.с. 17-22).
Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1  за кредитним договором № б/н від 18 травня 2006 року станом на 31 жовтня 2019 року становить 124482,85 гривень та складається з 8495,98 гривень боргу по тілу кредиту та 115986,87 гривень боргу по процентам за період з 18 травня 2006 року по 15 лютого 2019 року (а.с. 8-15).
Зміст заяви про надання банківських послуг свідчить про те, що ОСОБА_1  погодилась на запропоновані банком умови отримання кредитних коштів шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, тобто можливість використовувати кредитні кошти банку позичальницею реалізовувалась шляхом використання кредитної картки, в якій вказана істотна умова кредитного договору – строк його дії.
Підписана ОСОБА_1 18 травня 2006 року заява не містить інформацію про строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 , який відповідає строку дії кредитного ліміту.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, строк повернення кредиту, а відтак і строк дії кредитного договору, є істотними умовами кредитного договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.
Отже, за відсутності доказів про строк дії кредитної картки (кредитного ліміту) апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання чи були порушені права банку на отримання плати за користування кредитними коштами, оскільки право банку нараховувати проценти обмежуються такою істотною умовою кредитного договору як строк його дії, який у спірних правовідносинах співпадає зі строком дії кредитної картки.
За таких обставин, саме внаслідок не доведення вимог банку про стягнення боргу по процентам за користування кредитом позов у цій частині не підлягає задоволенню, а не з підстав того, що сторонами кредитного договору взагалі не була обумовлена плата за користування кредитними коштами.
Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
З огляду на викладене, мотиви заочного рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 лютого 2020 року про відмову у задоволенні позову про стягнення 115986,87 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають зміні на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Розподіл судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги суд не здійснює, оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у оскаржуваній частині залишається без змін, а змінюються лише мотиви судового рішення.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 лютого 2020 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1  115986 гривень 87 копійок заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 18 травня 2006 року по 15 лютого 2019 року за кредитним договором б/н від 18 травня 2006 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови – 07 травня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко 

О.І.Собина