ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	 	

 	 	

Номер провадження: 33/821/262/20	Суддя у першій інстанції -  Кончина О.І. 	
Справа: №712/11549/19    Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП   	Суддя в апеляційній інстанції - Ятченко М.О.                                            	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 р.                                                                                               м. Черкаси

     Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Сененко К.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2019 року, якою 
    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі  600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн., 

                                                                    в с т а н о в и в :

        Згідно постанови суду першої інстанції  ОСОБА_1 , 29.08.2019 року о 00год. 18хв. в м. Черкаси по вул. 30 років Перемоги, 22 керував автомобілем  Ваз-21011 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку  відмовився в присутності двох свідків,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена  адміністративна відповідальність  за ч.1 ст. 130 КУпАП.
      Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2019 року, скасувати її, провадження по справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.
       Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки він не був присутнім під час розгляду справи, а про існування даної постанови дізнався 16.03.2020 року після  отримання постанов про відкриття  виконавчих проваджень. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
     По суті апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є  необґрунтованою та невмотивованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права,  оскільки суд розглянув справу поверхнево, без дослідження  доказів у справі та без участі правопорушника чи його представника, не повідомивши про розгляд справи чим порушив право обвинуваченого надавати пояснення, докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою. Недотримання судом вимог ст.268 КУпАП спричинило порушення права апелянта на захист своїх інтересів. Крім того, вказане свідчить про порушення вимог Конвенції  про захист прав людини і основоположних свобод та недотримання судом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14.
       Також, вказує апелянт, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням норм ст. 256 КУпАП та є неналежним доказом, оскільки суть адміністративного правопорушення, зазначена в протоколі не відповідає дійсності. Фото і відео записи, що підтверджували б факт керування ним автомобіля в стані наркотичного сп`яніння  в матеріалах справи відсутні; письмові пояснення  свідків не можуть бути визнаними допустимими доказами, оскільки викликають об`єктивні  сумніви щодо змісту та не підтверджені їх усними поясненнями під час розгляду справи в суді.
          Крім того, в порушення вимог п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735) в матеріалах справи  відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. 
       Також скаржник звертає увагу на неправильну кваліфікацію правопорушення. Так, при винесені оскаржуваної постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2019 року по справі № 712/11549/19 не було враховано протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 309321 від 09.08.2019 року та постанову Соснівського районного суду від 23.09.2019 року по справі № 712/10797/19, якою його, ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що набрала законної сили 04.10.2019 року. Тож визнавши його винним 11.09.2019 року судом першої інстанції мало б бути застосовано диспозицію ч.2 ст.130 КУпАП (повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП).
     У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Сененко К.В. підтримали апеляційну скаргу з мотивів в ній наведених.
     Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.
    Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

        З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім у суді під час розгляду справи відносно нього. Враховуючи, що про існування даної постанови ОСОБА_1 дізнався 16.03.2020 року після  отримання постанов про відкриття  виконавчих проваджень, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.
          По суті апеляційної скарги вважаю наступне.
         Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
      Крім того, ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
      Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, що підтвердилось й в суді апеляційної інстанції.
  При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД                                     №309230 підставою огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 стало те, що поліцейський виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці, що не реагують  на світло, нестійка хода, поведінка, яка не відповідає обстановці.
     Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
     Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
     У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.   З пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що водій ОСОБА_1 у його присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КЗ «ЧОНД». Свідок ОСОБА_3 надав пояснення, які є аналогічними поясненням свідка ОСОБА_2 (а.с. 2).  У суду не було обґрунтованих підстав ставити покази цих свідків під сумнів, оскільки ці особи не є зацікавленими у результаті розгляду справи. 
       Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана постанова місцевого суду не відповідає фактичним обставинам справи, а також  винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, спростовуються зібраними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, і які в своїй сукупності та своєму взаємозв`язку повністю підтверджують вину ОСОБА_1 .
      Стосовно доводів апелянта про те, що постанова була ухвалена судом першої інстанції за його відсутності, суд апеляційної інстанції не вбачає це істотною підставою для скасування рішення, яке по суті є вірним і справедливим.
      Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення та його винуватість, суду не надано.
    Виходячи з цього, дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно.    Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.
     Тому суд вважає, що факт відмови обвинуваченого від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння був зафіксований у законний спосіб, рішення суду першої інстанції є справедливим, й суд не вбачає підстав для його скасування.

         Тому, керуючись ст. 247, 294  КУпАП, суддя,  

                                                                        постановив:

     Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2019 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
      Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
       Постанова остаточна і оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                                                                       М.О. Ятченко