ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року	Львів	Справа № 345/8/20 пров. № А/857/3041/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання                    Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2020 року у справі № 345/8/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, інспектор з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрий Володимир Ігорович про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції – Онушканич В.В.,
час ухвалення рішення – 31.01.2020 року,
місце ухвалення рішення – м. Калуш,
дата складання повного тексту рішення – 31.01.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, інспектор з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрий Володимир Ігорович про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Свій позов мотивує тим, що 30.10.2019 інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрим В.І. відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Зокрема, згідно даної постанови ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу «Мерседес Бенц GLE 400» о 17.17 год. 30.10.2019 у м. Львів по вул. Коперника, 15 здійснила зупинку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», з правого боку дороги з одностороннім рухом, що створює перешкоди дорожньому руху, чим порушила п. 8.4 «в», п. 15.3, п. 3.34. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення – 510 грн.
З даною постановою позивач не погоджується з огляду на наступне. Так, 30.10.2019 позивач рухалася у потоці автомобілів по автомобільній дорозі загального користування у центрі м. Львів та жодної зупинки під заборонним знаком не здійснювала. Окрім того, відповідно до оскаржуваної постанови позивача притягнуто за ч. 3 ст. 122 КУпАП, що є неправильним, оскільки за здійснення зупинки у зоні дії дорожнього знаку 3.34, передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зміст постанови про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема жодної зупинки вона не здійснювала, а тому фактичні обставини не відповідають обставинам, викладеним у постанові. Не зазначено також вимоги якого саме нормативного акту порушила позивач, даних про здійснення фото або відеозапису, що свідчить про відсутність доказів її вини, а також відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення відсутні. Окрім цього, оскаржувану постанову надіслано ОСОБА_1 19.12.2019, отримано нею 21.12.2019, що є порушенням ч. 7 ст. 279-2 КУпАП. Дані щодо свідків події також в постанові відсутні, а відповідачем не з`ясовано чи вчинялось саме позивачем вказане адміністративне правопорушення, наявність чи відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин, а також не з`ясовано інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Представник позивача вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому постанову про накладення на неї адмінстягнення слід скасувати.
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2020 року у справі № 345/8/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що рухалася у потоці автомобілів по автомобільній дорозі загального користування у центрі м. Львів та жодної зупинки під заборонним знаком не здійснювала, оскільки у Львові була тільки проїздом. Оскаржувану постанову отримала поштою 21.12.2019 року. Постанова від 30.10.2019 року разом із супровідним листом від 31.10.2019 року була надіслана лише 19.12.2019 року, на що суд першої інстанції не звернув уваги.
Крім того, у оскаржуваній постанові немає посилання на ПДР України, як про це вказано у рішенні суду першої інстанції.
Просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2020 року у справі № 345/8/20 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 , відповідач діяв правомірно, в межах своїх повноважень у спосіб передбачений законом, оскаржувана постанова є законною та такою, що не підлягає скасуванню
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відносно позивача 30.10.2019 інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрий Володимир Ігорович винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ15-1228, за якою 30.10.2019 у м. Львові по вул. Коперника, 15 о 17.17 год. водій автомобіля Мерседес Бенц GLE 400» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» з правого боку дороги з одностороннім рухом, що створює перешкоду дорожньому руху, чим порушив п.8.4(в), 15.3 та 3.34 ПДР України, чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП. Внаслідок цього ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу 510 грн. (а.с.7). Копію вказаної постанови позивачу було надіслано поштовим відправленням (а.с.8).
Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.8.4 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
В зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.
Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
Факт здійснення позивачем  30.10.2019 року зупинки належного їй автомобіля марки Мерседес Бенц GLE 400» д.н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» по вул. Коперніка у м. Львові, стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
Зокрема, наведена обставина зафіксована на фотознімках, які зроблені інспектором з паркування за допомогою технічного приладу - персонального мобільного відеореєстратора моделі DMT1, про що здійснено відмітку в спірній постанові відповідача.
Під час судового розгляду не виникло будь-яких сумнівів у тому, що вказані фотографії зроблені інспектором з паркування під час допущення порушень ПДР; не здобуто доказів їх необ`єктивності чи недійсності під час судового розгляду справи. Водночас, фотофіксація правопорушень здійснена відповідно до примітки ст.14-2 КУпАП, з врахуванням місця розташування автомобіля по відношенню до нерухомих об`єктів.
Також під час розгляду справи відповідачем представлено додатковий доказ, який підтверджує факт порушення позивачем ПДР - схему зони дії дорожнього знаку 3.34 на вул. Коперника у м. Львові.
Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а також накладення стягнення при розгляді цих справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлюються ст.ст.279-1 279-4 цього Кодексу.
Так, згідно з ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу (ч.1).
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) (ч.3).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.5).
Аналіз фактичних обставин справи вказує на те, що в даному випадку відповідачем здійснено розгляд справи про порушення правил зупинки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), із урахуванням особливостей, визначених ст.279-1 КУпАП.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.
Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу (п.1.10 ПДР).
Крім цього, дорожньому руху по вулиці Коперника у м. Львові притаманна висока інтенсивність, через що допущена позивачем зупинка транспортного засобу зменшила пропускну спроможність, оскільки зайняла смугу руху.
Ухвалою Львівської міської ради №2683 від 07.12.2017 обидві сторони вул. М. Коперника від вул. С. Бандери до пр. Свободи у м. Львові визнано ділянкою, зупинка та стоянка на якій призводить до зменшення пропускної здатності та суттєво перешкоджає або може суттєво перешкоджати дорожньому руху або створювати загрозу безпеці руху.
Із наданих відповідачем фотокопій зупинки транспортного засобу, належного позивачу, вбачається, що знак 3.34 розташований з тієї сторони дороги, на якій здійснено зупинку транспортним засобом. Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Відповідно до місця встановлення знаку 3.34 до місця зупинки автомобіля позивача на вул. Коперника у м. Львові є відсутніми вулиці, які б перехрещували бік дороги, на якому була здійснена зупинка. З огляду на вказане суд дійшов висновку про порушення позивачем правил паркування.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.
Зазначеному кореспондує пункт 1.3 Правил дорожнього руху України згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач довів факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, а оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП України, винесена на підставі та в межах повноважень наданих законом, а тому є законною.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 січня 2020 року у справі № 345/8/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 14.05.2020 року