Дата документу 10.04.2020 Справа № 328/216/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 328/216/18 
Провадження №22-ц/807/1267/20 
Головуючий в 1-й інстанції – Курдюкова В.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката – Майсак Віти Олександрівни на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 січня 2020 року, ухвалене у м. Токмак (повний текст рішення складено 24 січня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку,- 

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму завдатку в подвійному розмірі в сумі 4000 доларів США, за офіційним курсом Національного Банку України на день ухвалення рішення. Позов обґрунтовано тим, що у вересні 2016 року позивач з дружиною вирішили придбати житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами і земельною ділянкою та через оголошення знайшли житловий будинок з земельною ділянкою, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який їх влаштовував. Відповідно до розписки від 19.06.2017 року відповідач, як власник будинку отримала від позивача завдаток в сумі 2000 доларів США та зобов`язалася переоформити документи на будинок з земельною ділянкою на позивача протягом трьох місяців. По закінченню тримісячного строку, який був оговорений в розписці, а саме 19.09.2017 року, позивач з дружиною звернулися до відповідача з проханням нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, на що, відповідач відмовила і стала вимагати, щоб подружжя звільнити будинок протягом тижня. Оскільки відповідач відмовилась повертати завдаток і не має наміру оформлювати договір купівлі-продажу нерухомого майна, позивач просить стягнути сплачену суму завдатку в подвійному розмірі.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 14 січня 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката – Майсак Віти Олександрівни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
       
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідачка під час судового розгляду не заперечувала фактичні обставини справи, а заперечення відповідача щодо складання розписки про отримання 2000 доларів, спростовуються висновками експертизи, за таких обставин рішення суду про відмову у задоволенні позову не можна вважати обґрунтованим. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з оригіналу розписки від 19.06.2017 р., яка долучена до матеріалів справи, вбачається, що 19.06.2017 року відповідач взяла задаток в повному обсязі 2000 доларів та зобов`язується переоформити документи на будинок з земельною ділянкою в АДРЕСА_1 на протязі трьох місяців.

Відповідно до висновку експерта №613-19 від 15.11.2019 року рукописний текст та підпис, які виконані від імені ОСОБА_2 та розміщені у розписці від 19.06.2017 року, яка міститься в матеріалах справи №328/216/18 відповідно якій ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 2000 доларів США, виконані самою ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходи в з того, що надані позивачем докази не дозволяють визначити правову підставу отримання відповідачем грошових коштів від позивача за розпискою від 19.06.2017 р., а відповідач не визнає, що вказані кошти отримала в якості завдатку за договором купівлі-продажу будинку, розписка не містить відомостей про домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку, зобов`язання переоформлення документів на будинок з земельною ділянкою є неконкретними, оскільки не вказано, які саме документи і яким самим чином переоформити зобов`язується відповідач.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

До матеріалів справи долучені копії розписок складених ОСОБА_2 , щодо отримання нею від ОСОБА_3 , 20.09.2016 року та 20.10.2016 року, грошових коштів у розмірі 500 та 700 доларів США відповідно.

З розписки від 20.10.2016 року зокрема вбачається, що грошові кошти у розмірі 700 доларів США отримані ОСОБА_2 в рахунок оформлення договору купівлі-продажу будинку розташованого за адресою  АДРЕСА_1 .

Складання зазначених розписок, як і існування попередніх домовленостей з позивачем ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_3 , щодо купівлі-продажу нерухомого майна, відповідачем не заперечується. 

Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до змісту розписки від 19.06.2017 року, вбачається, що  ОСОБА_2 отримала задаток від ОСОБА_1 у розмірі 2000 доларів та зобов`язалась переоформити документи на будинок та земельну ділянку за адресою в АДРЕСА_1 на протязі трьох місяців, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку експерта №613-19 від 15.11.2019 року рукописний текст та підпис, які виконані від імені ОСОБА_2 та розміщені у розписці від 19.06.2017 року, яка міститься в матеріалах справи №328/216/18 відповідно якій ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 2000 доларів США, виконані самою ОСОБА_2 . 

Сторонами не заперечується факт того, що договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна укладено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана ОСОБА_1 відповідачу грошова сума в розмірі 2000,00 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та вимог апеляційної скарги розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви складає 577,40 грн.; за подання апеляційної скарги у розмірі – 865,50 грн. 

Що стосується вимог скаржника щодо стягнення з відповідача на його користь 5275,20 грн. за проведення судової почеркознавчої експертизи, то слід зазначити наступне.

Відповідно рахунку на оплату №296 від 16 квітня 2019р. ОСОБА_1 виставлено на оплату суму за проведення судової почеркознавчої експертизи - 5275,20 грн. (т.1 а.с.185).

Згідно квитанції №14 від 10.05.2019 року вказана сума була сплачена ОСОБА_1 (Т.1 а.с.191).

Відповідно до повідомлення експерта Кононенко Д.І. №89-19 від 06.06.2019 року, надання висновку судової почеркознавчої експертизи неможливо. Вартість експерт годин склала 1507,20 грн. (акт здачі-приймання повідомлення №89-19 про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи т.1 а.с.207).

Враховуючи викладене відсутні підстави щодо розподілу витрат позивача у розмірі 5275,20 грн. за проведення почеркознавчої експертизи, оскільки ця сума не була використана в повному обсязі за проведення експертного дослідження, а доказів її повернення позивачу чи використання при проведенні повторного експертного дослідження суду не надано.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі – Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката – Майсак Віти Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 січня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 – 2000 доларів США, наданих відповідачу в якості авансу.

Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1  на користь  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви - 577,40 грн.; за подання апеляційної скарги у розмірі – 865,50 грн., а всього 1442,90 грн. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повна постанова складена 10 квітня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С. В. Кухар

Судді:                                                                        О. В. Крилова

О.З. Поляков