КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 554/4659/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6245/2020
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
 20 травня 2020 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : 
суддя-доповідач Слюсар Т.А. 
суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І., 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 06 грудня 2019 року у складі судді Мазур Ю.Ю.,
за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - 
 
   В С Т А Н О В И В :
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ТОВ «Нова пошта», в якому просив стягнути з  відповідача  на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 400 грн.,  моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.  
В обґрунтування позову зазначено, що 05 червня 2018 року, ОСОБА_1 відправив у відділення № 13 м. Києва автозапчастину (захисний кожух кришці кікстартера). При оформленні товару по експрес-накладній № 59998063844214 працівником відповідача товар оглядався та у ній було зазначено, що товар оглядався та має подряпини на корпусі. Вантаж був прийнятий та надісланий замовнику у м. Рожнятів, Івано-Франківської області до ОСОБА_2 . У зв`язку з відмовою отримувача, вантаж було повернуто по експрес-накладній № 59000344815410 назад до відділення № 13 м. Києва. Коли позивач отримав вантаж та оглянув його в присутності представника відповідача було виявлено пошкодження автозапчастини (захисний кожух кришці кікстартера), а саме на кришці було відколото фрагмент металу.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення  про задоволення позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що районний суд не звернув уваги на посилання в позові щодо не проведення ТОВ «Нова пошта» експертизи для встановлення причин пошкодження частини захисного кожуха кікстартера, чим допустив ухвалення рішення без повного та правильного встановлення обставин.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надійшло.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вивчивши матеріали справи та  доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 Судом встановлено, що позивачем було замовлено послугу перевезення, яка відповідачем надавалась за публічним договором ТОВ «Нова Пошта» та за умовами надання послуг опублікованих на офіційному сайті (https://novaposhta.ua) відправив товарно-матеріальні цінності одержувачу, що засвідчено експрес-накладною № 59998063844214 від 05.06.2018 року (а.с. 7, 43-50).
Під час огляду повернутого позивачу відправлення, оглянувши вантаж в присутності представника відповідача, було виявлено пошкодження автозапчастини (захисний кожух кришці кікстартера), а саме на кришці відколотий фрагмент металу.
 У липні 2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження вантажу на суму оголошеної вартості вантажу, відповідно до умов надання послуг та публічного договору (а.с. 8).
Листом ТОВ «Нова Пошта» від 20 липня 2018 року за вих. №14300 позивачу повідомлено, що при отриманні вантажу по експрес-накладній №59000344815410 від 20 червня 2018 року між отримувачем та представником ТОВ «Нова Пошта» було складено акт приймання-передачі від 26 червня 2018 року, в якому зазначено, що жодних пошкоджень пакування вантажу зафіксовано не було. 
Службою безпеки ТОВ «Нова Пошта» проведено внутрішню перевірку всього ланцюга переміщення даного вантажу та встановлено відсутність будь-якого доступу третіх осіб до відправленого позивачем вантажу (а.с. 6).
Передавши вантаж для перевезення, відправник погодився з умовами публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», що підтверджується експрес-накладною № 59998063844214 від 05.06.2018 року та експрес-накладною № 59000344815410 від 20.06.2018 року.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підстав його недоведеності.
Колегія погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої та другої статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Статтею 924 ЦК України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Згідно підпункту 4.3.4 пункту 4.3, пункту 5.1 публічного договору, відправник запаковує відправлення (тобто сам обирає необхідний вид пакування з урахуванням особливостей вантажу та забезпечує його запаковування чи замовляє таку послугу), тип упаковки повинен відповідати особливостям відправлення та забезпечувати його повну цілісність під час транспортування з урахуванням вантажно - розвантажувальних робіт.
  У пункті 7.2.7. публічного договору зазначено, якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника.
Відповідно до пунктів 7.2.5., 7.2.8. цього договору експедитор не несе відповідальності за пошкодження відправлення без упаковки або в упаковці, що не забезпечує його цілісності чи не відповідає особливостям відправлення. Експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається одержувачу або відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення.
Згідно п.7.2.13 Публічного договору, експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.  
Тобто, виходячи з вищенаведеного та наявних у справі доказів,  суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що пошкодження відправлення сталося не під час перевезення та поза межами цивільно-правової відповідальності перевізника, що виключає застосування положень ст. 924 ЦК України.
 Матеріалами справи не доведено порушення цілісності  (пошкодження) упаковки поштового відправлення.
 Колегія суддів враховує  й положення ст.105 ЦПК України, якою  передбачено обов`язок суду призначення експертизи у випадку, якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоровя, психічний стан особи та вік особи, в той час як ст.106 ЦПК України передбачено  проведення експертизи на замовлення учасника справи поза межами судового розгляду справи.
Враховуючи викладене та обставини справи, у їх сукупності,  колегія суддів вважає відсутніми підстави для висновку про допущення судом істотних порушень процесуальних прав, остільки  сторона спору у випадку необхідності, не позбавлена можливості ініціювати питання проведення відповідної експертизи та надання її суду у якості доказу по справі.
З даних долученої до справи  експрес-накладеної від 05.06.2018року, убачається, що  поштове відправлення оглядалося   відповідальним працівником  ТОВ «Нова пошта»  та містить запис: автозапчастини, оглядалось, має подряпини на корпусі  (а.с.7). 
Отже, як свідчать матеріали справи, під час огляду повернутого відправлення  було виявлено пошкодження  у вигляді відколотого фрагменту металу, в той час як вантаж мав пошкодження ще перед прийняттям його до перевезення.
Разом з тим,  факт порушення цілісності як зовнішньої, так і внутрішньої упаковки відправлення позивач так і не спростував.
 Зазначені обставини свідчать про  недоведеність вини  відповідача  у пошкодженні  прийнятого на перевезення вантажу у вигляді відколу фрагменту металу. 
Окрім цього, колегія суддів враховує й   відсутність у справі  належних та допустимих доказів на підтвердження  розміру заподіяних збитків.
Відповідно до матеріалів,  розмір шкоди  ОСОБА_1 визначено у сумі 400грн., що відповідає вартості оціненої ним посилки.
Між тим,  жодного належного доказу, який би встановлював розмір фактичної шкоди у вигляді суми, на яку зменшилася вартість багажу, позивачем не надано.
Крім того, за результатами розгляду справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди та відповідні докази на розгляд суду не надав.
Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели або могло призвести до неправильного вирішення справи та слугували безумовною підставою до скасування судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.289 ЦПК України. 
 
Повне судове рішення складено 20 травня 2020 року.

Суддя-доповідач:                 

Судді: